Jag är hämnden. Jag är natten. Jag är Batman.
HALLOWEEN BLIR HÄFTIG! ÄR DU REDO?
Jag är allt Gotham vill att jag ska vara.
Ta det lugnt.
Vad tusan har han på sig?
Han är Batman. Det är Halloween i helgen, pappa.
Det ser bra ut.
Är han inte lite för gammal för sånt?
Snälla du.
Du vet, pappa, du kan se det här som en chans...
...vara med oss, inte behöva jobba.
Vara med dina barnbarn, din familj. Vi tar hand om dig.
Jag behöver inte bli omhändertagen, Michael.
Kom igen, pappa. Det behöver inte vara nåt negativt.
Det kan vara en nystart.
Jag har all träningsutrustning som terapeuten rekommenderade.
Hon kommer imorgon och börjar rehabiliteringen.
- Som jag säger till mina patienter... - Du är gastroenterolog.
Jag måste ändå säga saker till dem.
Vi har ordnat till Dylans rum åt dig.
Var ska pojken sova?
På övervåningen med Bryce.
Och vi är bara några rum bort ifall du behöver oss under natten.
Jag klarar nog att vara medvetslös i sex timmar.
Det blir mina sex bästa timmar på dygnet.
Vet du, Joe,
om du nån gång vill prata om hur du mår, så finns jag här.
I min praktik
har jag haft många patienter som går igenom samma åldersövergång
och den sorg som hör till.
Jag känner ingen sorg.
Visst. Nej.
Jag menar att det är naturligt, om man känner att man mist nåt...
Jag känner inte att jag har mist nåt.
Nåja, jag finns här om du vill prata.
Du gillar serietidningar, va?
Mår... Mår du bättre?
Jämfört med en timme sen? Nej.
Du får läsa mina serietidningar om du vill.
Jag har gjort de här.
Har du gjort Batman?
Nej, jag försöker skapa en egen.
Jag vill bli nästa Neal Adams, han som skapade Batman.
- Jag vill nog vara ensam nu. - Visst.
Om du behöver nåt, så säg till.
Jag måste komma in och mata honom ibland, men annars så...
Förlåt.
- Dyl, kan du inte knacka? - Förlåt.
Behöver du nåt?
Varför är farfar så vresig?
Jag vet inte. Han är gammal.
Kan vi prata om det nån annan gång?
Visst. Förlåt.
Vad håller du på med?
Jag ska sova här, sa mamma.
MORFAR STAL MITT RUM. SUGER.
Varför är du inte i Bryces rum?
Jag trivs bättre här.
- Jag vet. Farfar kan vara lite... - Elak.
- Nåja... - Han är elak, helt enkelt.
Nåja...
Han har levt ett annorlunda liv.
Hans pappa dog ung. Han var tvungen att bli tuff.
Så vi kanske kan vara lite förlåtande.
- Okej? - Okej.
Var inte uppe för sent, kompis.
- God natt. - God natt. Älskar dig.
Okej. Få se hur det är. Få se om du kan lyfta foten.
Okej. Bra.
Jag har också patienter. Viktiga patienter.
Jag menar inte att dina inte är viktiga, men mina är lika viktiga.
Min patient kl 15:00 har en ändtarm som har vridit sig runt.
Äckligt, pappa.
Förlåt, Bryce, men det är mitt jobb. Folks ändtarmar har betalat för din bil.
Kan du hämta Dylan efter skolan?
- Kan han vänta till efter träningen? - Det är ju 18:30.
- Dylan, var flexibel. - Sluta. Jag hämtar honom.
Vad nytta gör jag annars här? Ge mig bilnycklarna.
Pappa, du kan nog inte köra bil.
Nog kan jag köra. Det är mitt vänstra ben.
Hej, Brad. Har du fått mina sms? Ska vi börja hemma hos dig eller hos mig?
Dylan, jag har funderat.
I år kanske jag har nåt jag måste göra.
Vad pratar du om?
Vi firar jämt Halloween ihop. Det har vi gjort ända sen dagis.
Jag vet. Men i år tänkte jag gå på dansen.
Dans? På Halloween? Vad snackar du om?
- Det är bara... - Hej, Brady.
Hej. Ett ögonblick.
Okej.
Beklagar, Dylan. Inte just i år, men...
Vi ses sen.
Maya, vänta.
Ja, vi ses sen.
HALLOWEENDANS
Pojkar, jag är tillbaka.
- Hej, Joe! - Läget?
Hej, har ni...
Frank, akta fingrarna där.
- Hej, Joe. - Kenny.
Jag tänkte hälsa på. Varför drar du dig hit?
Jag har en check på kontoret.
Du tror väl inte att jag tänker låta er stjäla den för mig?
Allvarligt, Joe. Behöver du ett handtag?
Jag behöver inget handtag, Kenny.
- Lance. - Joe.
Bara lugn. Doktorn säger att jag är tillbaka om sex veckor.
Fundera inte ens på att anställa en ersättare.
Lugna ner dig, Joe.
Hur länge sen var operationen? Tre dagar?
Fyra. Men jag blir bättre. Jag kommer att bli helt bra.
Jag tänkte skicka det här på posten.
Men eftersom du nu är här...
Det är ditt fackavtal.
Vad har det med nåt att göra?
Där är din pensionsplan. Du har jobbat här i 45 år.
Du får full pension.
Med tanke på det finns det ingen anledning att jobba.
Vad pratar du om? Vill du att jag ska gå i pension?
Du har en väldigt bra pension där.
Jag tänker inte sluta. Jag hör hemma här. Det är mitt jobb.
Jag har varit här längre än du.
- Jag är den bäste här. - Jag förnekar inte att du har varit det.
Vadå "har varit"? Det är jag än. Benet blir bättre och bättre.
Hör på, vi har många stora kontrakt just nu.
Restauranger, hotell, och leveransdatum som måste hållas.
Jag kan inte ha nån som inte klarar jobbet.
Vi får se.
Kom igen. Bespara dig slitet, Joe.
Vi vet alla att det är dags att...
Sånt här händer folk.
- Jag har sett det. - Jag är inte "folk". Jag kommer tillbaka.
Nej, det gör du inte.
Jag säger det här som din vän.
Antingen tar du emot din pension nu
eller om sex veckor, men du kommer att göra det.
Jag trodde att du hade glömt.
Nej, det var en sak på jobbet jag måste fixa.
Hur har du haft det idag?
Jättebra.
Jättebra. På med bilbältet.
Jag avskyr högstadiet.
Gör du? Jag skulle ge vad som helst för att vara tillbaka i skolan.
- Jag var lagkapten i footballaget... - Så du var populär.
Populär? En underdrift. Jag var en legend.
- Säkert? - Ja.
Kvällen för skolbalen
fick jag footballaget att lyfta upp rektorns bil på taket.
- Upp på taket? - Ja!
- Va? - Inte hela bilen på en gång.
Man måste ta isär den och...
Det är oviktigt hur den kom dit.
Mot slutet av balen
kom alla ut, och där stod vi uppe på taket.
Footballaget, rektor Moons bil och jag. Legendariskt.
De pratar om det vid varje återträff.
Så för att bli populär
måste jag bli lagkapten och lyfta upp rektorns bil på taket.
Jag förstår.
Så vad är problemet? Har du inga vänner?
Jag har en, typ. Brady.
Men han vill inte vara med mig längre.
Då kan han dra åt skogen.
Bilbälte på, tack.
Den här är till dig, farfar.
Säkert nån träningsutrustning från din pappa.
Han överdriver med sånt där.
Det är från Wham Comics, står det.
Vad sa du?
Vad är det?
Låt oss titta efter.
"Dynoman."
Jag beställde den här som barn. Jag förstår inte.
Den kanske kom bort i posten.
I 60 år?
Jag beställde den från en serietidning, men den kom aldrig.
Jag tjatade länge på min mamma för att få tillbaka mina 50 cent.
Vänta. Gillade du också serietidningar?
För länge sen.
Det här är helgalet. Det måste vara ett skämt.
Det är nog Kenny på jobbet som ligger bakom. Ja.
Vad gjorde du med serietidningarna?
Jag gav dem väl till din pappa.
Han kastar aldrig bort nåt.
FANTASTISKA HISTORIER DYNOMAN
Vem var Dynoman?
Han var gruvarbetare som min pappa. Det var väl därför jag gillade honom.
En dag när han jobbade under jorden
sprängdes en dynamitgubbe och sköt in tre radioaktiva stenar i hans ring.
De hade olika krafter. Styrka, snabbhet och flygförmåga.
Så hur funkar krafterna?
Vad menar du?
Är det utomjordiska stenar som förändrar hans metabolism?
Eller är de magiska?
Måste du ha en förklaring på allt?
Din generation vill ha förklaringar på allt.
Vad är det med er egentligen?
Förlåt.
Så, vem är det där?
Det är Volt, Dynomans ärkefiende.
Dynoman räddade Volts by i Rumänien från en meteor.
Han krossade den med sin ring. Men en spillra förstörde ett hus
och dödade en man och kvinna där inne medan deras son lekte utanför.
Pojken svor att hämnas på Dynoman.
Han fann spillrorna av meteoren,
som hade absorberat kraften i Dynomans ring och börjat lysa.
Volt såg glöden och förstod att han kunde få samma kraft.
Av de resterna skapade han sin hjälm.
Så hjälten skapade skurken.
Det känns uttjatat.
Du har rätt.
Det hade behövts en bättre knorr. Mina historier hade mer stil.
Vänta. Vadå "dina historier"?
Ja. Jag skrev en del i mina dagar.
Verkligen? Det gör ju jag också.
Varför slutade du?
Man kan inte leka med superhjältar för evigt.
- Vänta, farfar. - Okej...
Den kommer när du behöver den, står det. Den kom nu, för att du behöver den.
Du måste prova den.
Sätt på dig den. Se om den passar.
Nej, för stor. Prova du. Den är nog till dig. Snälla, för min skull.
Ge mig den.
Det var det värsta. Den passar.
Ja.
- Vad är det? - Ingenting.
Du ser. Det är bara skräp. En leksak.
Vad?
Vänta. Farfar.
Jag menar bara att leksaker inte dyker upp magiskt efter 60 år.
Prova. Slå till slagpåsen.
Skojar du? Du tror väl ändå inte på magi?
Jag såg den lysa. Är det inte så det funkar?
Ja. Men jag fick den från en serietidning. Det är bara en plastbit.
Vi ska göra med den det vi borde ha gjort för länge sen.
Slänga den i soptunnan.
Jäklar, jag får inte av den.
- Farfar, sluta... Kom igen. - Mina betablockerare...
- Snälla. - Sluta! Lägg av.
Jag vet att det är jobbigt just nu,
men att tro på dumheter är inte svaret.
Det är inte dumt.
Förb... Jäklar.
PSYKOLOGI IDAG ÅLDRANDE OCH AGGRESSIVT BETEENDE
Hallå. Vart ska du?
Dylan? Tvätta dig. Det är snart middag.
Hej.
Det ser inte ut som indisk mat.
Ja, jag ändrade mig. Tänkte vi skulle pröva nåt nytt.
"Nytt" som i "låt oss ge hela familjen en ny sorts binnikemask"?
Det är burgare. De är okej.
Burgare som just var ämnet för en artikel i The Times
om vad de stoppar i köttet. I varje fall inte kött.
Det är hans favoritmat, okej?
Så det är skälet.
Snälla, analysera mig inte just nu.
Jag avskyr vad han gör med dig.
Han gör inget med mig.
Han vet inte ens om middagen.
Du försöker jämt imponera på honom.
Du går på äggskal för att han inte ska kritisera dig, men det gör han ändå.
Och då mår du dåligt. Som just nu.
Du valde bort indisk mat
för att inte din pappa skulle tjata om
att vi anser oss för fina för vanlig amerikansk mat.
Jag är bara rädd om dig.
Vi gör mycket för din pappa, men han verkar inte tacksam.
Du ska få se. Den här gesten kommer att betyda mycket.
Han kanske till och med säger tack.
Jag skulle äta såna där burgare i en hel månad
om din far nånsin sa tack.
- Var är Dylan? - Han ville äta i vardagsrummet.
Bryce, släpp bollen. Vi äter nu.
Tränaren sa att jag måste ha den i händerna jämt.
Han menade säkert bildligt.
Snygg bling-bling, farfar.
Det är ingenting.
Pappa, innan jag glömmer, vem tror du ringde mig idag?
- Vem då? - Lance.
De pratade om hur mycket de uppskattar ditt arbete
genom åren, och som tack för det
har de visst erbjudit dig en generös pension?
Visst. Jag tar emot den om 20 år.
Okej, jaha.
Du borde nog överväga att ta emot den lite tidigare.
Vad menar du?
Ingenting, men du har ju jobbat i cirka 45 år där.
Du har slitit nog.
Du tror att jag är slut, va?
Det menar jag inte.
Oj. Vilken belöning för en far som trodde på dig.
Okej.
Gjorde du det?
Kallade inte du läkarlinjen för ett träningsläger för viktigpettrar?
Det är det också. Var det inte där ni två möttes?
Dylan, kan du inte komma hit och sitta med oss ett tag?
Joe, Mike är bara mån om dig. Och han litar på Lance.
Lance har haft hand om
detaljerna i alla nya jobb som kommer in.
Om han är orolig för dig att ha dig där
tänker vi inte låta dig gå tillbaka till arbetet, för...
Låta mig?
Ja. Uppriktigt sagt, i din ålder...
Min ålder? Du är inte så mycket yngre, kom ihåg det.
Pappa. Sluta. Lugna ner dig.
Vi försöker bara tänka realistiskt om din framtid.
Det är tack vare mig de får stora beställningar.
Jag är ansvarig för de där kontrakten.
- Tack vare mig... - Farfar.
...levererar vi alla de där möblerna.
Men nu är det Lance.
- Jag byggde upp det själv. - Ringen.
Jag har byggt i hela mitt liv.
- Det livet kanske är över. - Bryce, bollen.
Mitt liv är inte över!
Det måste finnas en förklaring.
Ja, den är äkta. Du såg den lysa.
Ringen är lika död som din pappas sinne för humor.
Nu, ja. Men förut?
Känner du dig inte annorlunda? Stark? Nånting?
Kom igen, försök. Slå till den.
Nej.
Kom igen. Du sa det själv.
Dynomans krafter kom bara till honom när han behövde dem.
Och du behövde dem, för du var arg på mamma och pappa.
- Det var din ilska. - Nej, det vore helgalet.
Är det? Eller vågar du inte se om du är stark?
Han är nog smartare än du ändå, för du klarade knappt high school,
och han gick hela vägen till att bli läkare.
Du är helt enkelt obildad...
Det var som tusan.
Jag hade rätt.
Du hade rätt.
Du är en superhjälte, farfar. Det är du verkligen!
Det var det värsta!
Kära nån.
Och knäet?
Coolt.
Det här är svart valnötsträ.
Lyft med knäna och akta ryggen.
Kenny, det här ska levereras på tisdag.
Uppfattat.
Joe. Skönt att din familj pratade förstånd med dig.
Vänta. Du kan inte göra så.
- Du behöver läkar... - Vad gör du?
Det är för tungt.
Ska jag stämpla in, Lance?
Vad i...
Brady, Jag har hittat nåt coolt. Du kommer inte att tro det.
Kan vi... prata om det senare?
Okej.
Är det där han?
Är det jag?
Vadå?
- Jag kan förklara. - Du, Batman.
Min pappa är skitjobbig och ger mig utegångsförbud.
Kan du och Robin klå upp honom åt mig?
Jesse. Var snäll nu. Han bara klär ut sig på skoj.
Klä ut-Dylan. Det låter rätt bra. Eller hur?
Vart ska du gå?
Vi kan ha en maskeradfest. Du kan vara Wonder Woman.
Dylan, du. Jag är ledsen.
Jag och några till bara hängde härom dagen
och tog en gruppselfie.
Jag skulle just lägga ut den
när de såg fotot du skickade till mig.
Av mig utklädd.
Ja, jag sa åt dem att du var en gammal vän som gillar att...
Klä ut mig.
- De tyckte det var roligt. - Verkligen?
- Dylan, jag... - Varför stoppade du dem inte?
Varför talade du inte om
att du klädde ut dig till Venom ifjol och tyckte att det var coolt.
Du skrattade åt mig.
- Du. - Gå, bara.
Förlåt. Förlåt.
- Koncept. Ja. - Hola.
Hej, pappa.
Förresten, hände det nåt med fysioterapeuten i garaget?
Arbetsbänken är helt trasig.
Ja. Hon ställde vikter på den. Den kollapsade.
Skranglig konstruktion. Det kan jag tala om.
Jaha. Hur mår du idag?
Jättebra, faktiskt.
Jättebra. Vilken förbättring mot igår. Bra.
Jag har just varit hos läkaren. Han gav mig friskintyg.
Va?
Nu kanske ni tänker efter innan ni tvivlar på mig igen.
Jag går tillbaka till jobbet imorgon.
Va? Det är omöjligt.
Men ändå är det sant.
Och ännu bättre, ni blir av med mig om...
...sex dagar, inte sex veckor.
Var är Dylan?
I sitt rum. Ditt rum.
Där borta.
Dylan, du skulle ha sett det. Jag är ledsen att du inte var där.
Vad är det? Varför ser du så ledsen ut?
Jag är toxisk.
"Toxisk"?
Titta.
Vem är det här?
Titta, bara.
DIGIDROME - KLÄ UT-DYLAN! #KLÄUTDYLAN
Så de kallar dig Klä ut-Dylan. Jag förstår.
Dylan, om jag kunde få av mig ringen, skulle jag ge dig den.
Då kunde du klå upp den där typen. Men jag får inte av mig den.
Om det finns nåt annat jag kan göra, så vill jag göra det.
Ja... det kanske det finns.
Vadå?
Vi lyfter upp rektorns bil på taket. Du kan enkelt lyfta upp den.
Och jag står bredvid och får berömmet.
Hör på. När jag var grabb lyfte vi inte upp bilen på taket.
Vi lyfte upp den och bar iväg den en bit.
Rektorn blev förvånad. Jag överdrev faktiskt.
Vi kan göra det nu. Jag blir rena legenden.
Ingen kan komma på hur vi gjorde det.
Du behöver nog inte oroa dig för de där ungarna i skolan.
De är nollor. De kommer att växa upp och bli nollor.
Om du vill köra bus eller godis, så gör det.
Gå ut, bara. Få lite godis.
Det är inte samma sak.
Nej, det är väl inte det.
Okej, hör på.
När jag är nere vill jag inte ha nån i närheten,
så jag ska lämna dig i fred.
Vänta.
Du har rätt.
Har jag?
Ja, jag behöver inte Brady eller nån annan.
- Nej. - Jag kan ha den bästa Halloween nånsin.
Så ska det låta.
Med dig.
Vi kör bus eller godis tillsammans. Det blir häftigt.
Du slutar jobba kl 17:00, eller hur?
Okej.
Klockan fem. Bus eller godis. Du och jag. Var klar då.
Jösses, Joe. Jag borde visst ha bett dig om hjälp.
Just det.
Jag tar tidig lunch, Lance.
ENDAST BEHÖRIG PERSONAL
Fin karta du har där.
Vad gör du här?
Jag tog lunchrast och tänkte komma och säga hej.
- Gissa hur jag kom hit. - Hur då?
Jag sprang.
Helt otroligt!
- Japp. - Snabbhet, den andra stenen?
- Just det. - Okej.
- Så, i Fox Point och Shorewood finns det bästa godiset.
Ja.
East Side och Whitefish Bay kommer därnäst.
Ja.
Brady och jag brukar hinna med en, högst två. Men med din fart...
Vi hinner alla fyra ikväll.
Ta med en stor påse. Din tandläkare får mycket att göra.
Jajamän.
När jag ringde sa du: "Visst, 150 bord. De ska bli klara."
- Ja. - Men nu är de inte klara.
Hej, Joe.
- Hur går det för oss, Kenny? - Rätt bra.
Vad är Lance så nervös över?
Kunden är arg. Hon ska öppna en restaurang om två dagar,
och vi skulle ha borden klara imorgon.
Det tar en vecka till.
Det är som vanligt. Ni borde vara ärligare mot kunderna.
Han försöker behålla henne som kund. Hon är regionchef.
Det är en stor kedja.
Så nu väntar jag mig dem imorgon.
Jag förstår, och jag ber om ursäkt,
- vi behöver... - Till imorgon.
Era bord och stolar är klara imorgon, garanterat.
Och ni får en handgjord skylt, gratis.
- Handgjord skylt. - Ja.
Bäst för er.
Joe, vad håller du på med?
Oroa dig inte, Lance. Jag fixar det här.
Okej, du...
Du fixar det här. Okej.
Säg inte: "Vad var det jag sa."
Jag behöver inte säga nåt. Uttrycket i vår sons ansikte säger allt.
Inget du kan säga om din pappa just nu gör det bra igen.
Du har rätt.
Inte här än, va?
Vad har du och din farfar på gång?
Inget. Vadå?
Ni har båda betett er lite annorlunda de senaste dagarna.
Du skulle inte tro mig om jag berättade.
Prova. Vet du var han är just nu?
Dylan? Kom igen. Du kan berätta för mig.
Han har väl kul med sina superkrafter.
Hans vadå?
Vet du vem Dynoman är?
Menar du seriefiguren?
Ja. Din farfar försökte intressera mig för det när jag var pojke.
Men jag gillar det.
Dylan, tro mig. Vad det än är, har jag varit i samma båt med farfar Joe.
Okej.
Det finns en ring...
- Såg du hans ansiktsuttryck? - Oj.
Du ser nog till att han får förtidspension.
- Okej. - Bra idé.
Vi tar hit en kille med chefserfarenhet.
Jag tänkte tala om det.
Ni får sparken allihop, så är det.
Ja.
Pappa, vad fan håller du på med?
Hör ni, vi tar nästa omgång i baren.
- Du måste driva med mig. - Mike, förlåt mig.
Inte nog med att du svek honom. Nu tror han att du är en superhjälte!
Han ser inte bara upp till farfar.
Han tror att du är en superhjälte med krafter.
- Jag ska åka hem och förklara. - Nej, det ska du inte.
Du kan förklara för mig
varför du lurar i honom det här Dynoman-larvet.
Dynoman. Min favoritseriefigur.
- Minns du inte? - Jag vet vad det är.
Jag försökte ge dig den
liksom jag försökte ge dig alla grejer jag tyckte om.
Trodde du att jag ville ha grejer? Jag ville ha dig.
Det är likadant med Dylan.
Och du förstör det med honom likadant som med mig.
Han lär sig just nu vad jag lärde mig för länge sen,
att du bara bryr dig om dig själv,
- din verkstad, dina intressen och vänner. - Jag?
Det här är mitt jobb. Jag trivs här. Och jag jobbade faktiskt idag.
- Jag gjorde de där borden. - Sluta.
Ser du borden? Vi gjorde dem idag.
- Vi var pressade, jag glömde tiden. - Sluta, pappa.
Sluta, pappa.
Alltid var det nåt.
Det kom in en order. Du måste jobba över.
Allt för att slippa äta middag med oss.
Jag jobbade för er, för din mor och dig.
Nej.
Du intalar dig det för att kunna sova bättre. Men allt kretsade kring dig.
Det du behövde kunde du tydligen inte få av mig eller mamma.
Men jag trodde faktiskt att det skulle bli annorlunda nu,
att du äntligen kunde ändra dig.
Jag trodde att skadan kunde föra nåt gott med sig.
Men vet du vad det konstiga var?
Så fort ditt jobb var hotat, blev knäet bra av sig självt.
Så lägligt, pappa.
Var är Dylan nu?
Han är på sitt rum och gråter
för att den ende han trodde var hans vän inte var det.
Den ende som sa att han inte var en nolla,
vill hellre stila inför sina jobbarkompisar som inte behöver honom
än hålla sitt ord till sin sonson som behöver honom.
Jag kan fixa det här, Mike.
Nej, det här handlar inte om att laga ett matsalsbord.
Det är alldeles för sent att fixa.
Du har velat lämna vårt hus ända sen du kom dit.
Nu får du som du vill.
Jag vill att du tar dina grejer och sticker.
Oj.
FANTASTISKA BERÄTTELSER DYNOMAN
POJKE RISTAR IN METEORIT I HJÄLM FÖR ATT FÅ DYNOMANS STYRKA
UR ASKAN RESER SIG... VOLT! UPPDRAG: FÖRGÖRA DYNOMAN
Vem är det där?
Det är Volt, Dynomans ärkefiende.
Dynoman räddade Volts by i Rumänien från en meteor.
Han krossade den med sin ring...
...som hade absorberat kraften i Dynomans ring och börjat lysa.
Volt såg glöden och förstod att han kunde få samma kraft.
Av de resterna skapade han sin hjälm.
Glad Halloween.
- Tack så mycket. - Tack. Glad Halloween.
- Vad hände? - Vad tror du? Ingenting.
Han fattar inte. Jag är trött på att försöka få honom att bry sig om familjen.
Om han vill stöta bort alla andra och bli ensam, är det hans problem.
Jag är ledsen. Jag...
Dylan får tillbaka sitt rum.
Jag tror knappast att pappa ens kommer hem ikväll.
Säg inte det.
Dylan!
- För fasen, Dylan! - Var är han?
Hej, mr Harris.
Förlåt, farfar.
Din bror, var är han?
Vet inte. Det är visst en dans ikväll.
Han gick iväg i sin dräkt.
Kvällen skulle bli legendarisk, sa han. Vad han nu menade med det.
"Legendarisk." Åh, nej.
Farfar. Stäng dörren.
Kom nu.
HALLOWEENDANS
Ni är jättefina.
Pappa, vi behöver prata.
Kom igen.
Okej.
Nej, nej.
Nej.
Åh, nej.
Kom igen.
Jäklar!
Jösses! Pojke!
Okej.
Herregud.
Herregud. Jag kommer, pojke.
- Dylan! - Farfar! Hjälp!
- Farfar. Dra upp bilen. - Dylan. Nej.
Nej. Jag har inga krafter mer.
- Va? - Jag har inga krafter kvar.
Okej. Luta dig framåt.
- Luta dig framåt. - Okej.
Håll i ratten. Rör dig mot mig, sakta.
Inga plötsliga rörelser... Nej. Vänta. Låt mig ta... Ta min hand.
Nej!
- Jag är så ledsen, Dylan! - Nej, farfar!
Nej!
- Mike. - Pappa!
Jag har er. Håll i.
Mike. Hur bär du dig åt?
Va?
Det är otroligt.
Verkligen.
- Pappa, Dylan? - Pappa.
- Det där var... - Sakta. Det är okej. Du är oskadd.
Jösses Amalia, Mike.
Du är oskadd. Jag har dig.
Det där var läskigt, Mike.
Herregud. Bilen... Och sen lyfte jag...
- Det var fantastiskt! - Det var fantastiskt.
Jag lyfte upp en bil, pappa.
- Hur bar du dig åt? - Vet inte. Det bara hände.
Jag var i garaget. Jag letade efter dig. Du var inte där.
Jag såg ringen på golvet, och sen tog den bara över.
De kommer att se oss.
Nej då. Kom hit.
- Är ni redo? - Ja.
Ett, två, tre!
Är det där min bil?
Jajamän!
Är det slut nu? Ska vi bara gräva ner den?
Tja, det är som Dynoman sa: "Den kommer bara när du behöver den."
Och jag behöver den inte längre.
Det gör ingen av oss.
Jag tänkte på en sak, pojken min.
Varför bli nästa Neal Adams när du kan vara den ende Dylan Harris?
Vi borde skapa en egen superhjälte.
- Säkert? - Ja.
Jag har funderat på några idéer.
Jag kan rita dem.
Precis vad jag tänkte.
- Hur ser det ut, pappa? - Det ser bra ut.
Sådär ja.
Kanske kan superhjältens kryptonit vara Jolly Burger.
Jag känner av den än.
Jag fattar inte hur ni kan äta sånt.
Vad säger gastroenterologen om det?
Det borde vara superkraften.
Just det!
Ja!
Gastroenterologmannen.
TILL MINNE AV VÅR VÄN ROBERT FORSTER
Undertexter: Bengt-Ove Andersson