EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
- Det här är myteri. - Gå, Saru.
Vi har låst på målet.
- Avfyra! - Avbryt ordern.
Snälla, kapten. Jag försöker rädda dig.
Jag försöker rädda er alla.
Kliv ner.
Kapten, inkommande.
Warpsignaturer upptäckta.
Ambassadör Sarek. Trevligt att se dig igen.
Tack för att du tar emot.
7 ÅR TIDIGARE
Nöjet är vårt.
Som diskuterat är detta min myndling. Michael Burnham.
Hej, Michael. Välkommen till U.S.S. Shenzhou.
Och grattis till din senaste befordran.
Respekt förtjänas, liksom vänlighet.
Men diplomatiska hårklyverier måste följas.
Detta är knappast en förhandling.
Första kontakten, då.
För den enda människan som deltagit i vulcanernas lärocenter
och vetenskapsakademin återansluter sig till sina egna nu.
- Du ser nog analogin. - Inte direkt.
Jag lämnar er två.
Lev länge och väl.
Uppför dig nu.
Aktivera.
På Vulcan har den laterala vektortransportörtekniken
kasserats på grund av mängden ström som krävs.
Stjärnflottan har också fasat ut den designen.
Shenzhou är gammal, men tar oss dit vi behöver åka.
All personal, var redo att bryta omloppsbanan.
Lever inte skeppet upp till din standard?
Jag har ingen, när det gäller det här skeppet.
Det var alltid min avsikt att delta i vulcanernas expeditionslag.
Ibland tillåter universum att man skapar oväntade minnen.
Känsloplattityder är inte vad jag hoppades på.
Du har varit borta från människor länge.
Du är alltför självsäker för ditt eget bästa.
- Men jag har sett din akt. - Och jag har sett era.
Ditt självförtroende är berättigat.
Precis som ditt.
Redo att se ditt nya hem?
Kapten på bryggan.
Inte så pjåkigt, va?
En smärre effektivitetssänkning i fasledningsspolarna.
Det tycks vara funktionellt.
Jag förstår din tvekan, Michael.
Det är svårt att lämna Vulcan och allt du känner.
Men jag lovar dig
att det här kan bli ditt nya hem, om du vill det.
Tack...
...kapten.
Hur många klingonskepp
- har kommit in i systemet? - Jag spårar.
Tjugofyra, kapten.
Klingonernas högsta råd består av 24 hus.
Det kan inte vara en slump.
Antalet skepp...
Det tyder på att någon försöker ena imperiet igen.
Mot oss.
Kommendörkapten Burnham, du har riskerat både skeppet
och dina kamrater, och du har attackerat en överordnad.
Du har brutit mot hela befälsordningen.
Därför tas du ur tjänst.
Vakter, för henne till arresten.
Ja, kapten.
Var är T'Kuvma?
Jag lydde det heliga anropet
från Kahless ljus,
men den som sände ut det
ignorerar min närvaro?
Er ledare försenar min resa.
Varför det?
Vilket hot mot imperiet
sprider sig bland stjärnorna?
Ta hit er ledare, genast.
Slösa inte mer av min tid.
"Min närvaro."
"Min resa."
"Min tid."
Ingen talar om "min plikt"
eller "min heder".
Visa respekt, T'Kuvma.
Du är ingenting.
Du har inte förtjänat
en plats i detta råd.
Och ändå är jag den
som leder vägen till vårt imperiums uppståndelse.
Som barn
var mitt öde upplyst
genom Kahless ljus.
Detta skepp tillhörde min far.
Vid hans död låg det övergivet, tills...
...jag upptäckte det,
och lovade att återställa mitt hus heder.
Det här är inte
någon lekplats.
Visa mitt hus respekt!
Men det finns ingen ära utan enhet.
Det finns inget hem för någon av oss,
om det inte delas av alla.
Du talar om enighet,
ändå skämmer du ut detta skepp
med utstötta
och med skadedjur.
Se er om!
Detta heliga skepp svävar igen, på grund av min herre.
Han har även utformat ett sätt att dölja det
bakom en osynlig mantel.
Mitt hus är öppet för alla.
Inklusive de
som du har övergett, Kol.
Men mitt hus är bundet
av en enda doktrin:
Förbli en klingon.
Vi har lyssnat färdigt på den dåren.
Huset D'Ghor kommer att lyssna vidare.
Det kommer även
huset Mokai att göra.
En dag, snart,
ska jag sätta dig på plats igen, T'Kuvma.
Hur ska du kunna ena oss?
Vi har blivit självständiga
under tiden sedan vi senast kämpade
mot Federationen på Donatu V.
Vår renhet är ett hot mot dem.
De vill dra ner oss
i smutsen, där människor,
vulcaner,
tellariter
och smutsiga andorianer blandas.
Deras skepp är bara en fläck.
Vilket hot utgör väl
ett enda skepp?
Stora ledare.
Allt jag säger kommer att ske.
Titta på stjärnorna...
...vårt öde har anlänt.
Skeppen Clarke, Shran, T'Plana Hath, Kerala,
Sue, Rye, Earhart, Dana, Edison och Yeager har gått ur warpfart.
Var är amiralen?
Europa är fortfarande 800 AE bort.
Kapten.
Klingonerna stör inte längre vår kommunikation.
- Januzzi, öppna en kanal. - Ja, kapten.
Oidentifierade klingonskepp.
Det här är kapten Philippa Georgiou på U.S.S. Shenzhou.
Vi är vid den yttersta gränsen av federationsrymden,
men tro inte annat,
ni och er artefakt är i vårt territorium.
Vi beklagar att situationen har resulterat i er krigares död.
Vi ger er två valmöjligheter.
Ge er av, genast,
eller inled en dialog.
Förhoppningsvis det senare,
så att vi kan återuppta förbindelserna med klingonimperiet...
...och bevisa för er att nu, som alltid...
Nu kommer den snart.
Deras lögn.
...vi kommer i fred.
Nej!
Det gör de inte alls!
De kommer för att förstöra vår särprägel.
Ska vi resa oss enade
och ge dem den kamp de förtjänar?
Förbli en klingon!
Avfyra!
- Stridsstationer. - Ström till sköldarna.
Operativ enhet, skaderapport.
- Fänrik Connor? - Flyttar operativa enheten hit, kapten.
Direkt träff, och skrovbrott, däck 13 till och med 15.
Nödkraftfält på plats, skotten håller emot.
- Sekundära taktiska är ur drift. - Och sköldarna?
På max och de håller än så länge.
Undanmanöver, sju alfa.
- Connor, kan du gå till sjukan? - Ja.
U.S.S. T'Plana Hath står under kraftig attack.
Detmer, riktning 219 mark sex.
Ja, kapten.
- Mr Gant? - Fasrarna är redo.
- Låser på målet. - Ge eld!
Dator, hur illa skadat är skeppet?
Du har förts till arresten. Inga frågor besvaras.
Vem är där?
Var är sjukvårdarna?
Connor. Vad hände?
Bryggan träffades.
Vem mer blev skadad? Är kapten oskadd?
Hon sa åt mig att gå till sjukan.
Det här är inte sjukan.
Vi är i krig. Du borde vara på bryggan nu.
Jag kan inte det.
Jag är inlåst för myteri.
Varför strider vi?
Vi är stjärnflottister.
Vi är utforskare, inte soldater.
Connor, du blev träffad i huvudet.
Aktivera kommandopanelen nu, ring dr Nambue.
Ja, jag... behöver hjälp.
Michael.
Michael?
Mitt sinne till ditt sinne.
Mina tankar till dina tankar.
Kom tillbaka igen.
Stort skrovbrott.
På däck ett,
däck tre,
däck sex,
däck sju,
däck åtta,
och däck nio.
Vår status.
SKADEVARNING SKROVBROTT
Ytterligare skrovbrott på däck ett, tre, sex till och med...
...däck nio.
Arresten.
Skölden är på 15 procent.
Lägger om huvudströmmen från skadade däck till bryggan.
Inneslutningsfältfel är överhängande.
All reparationspersonal, evakuera omedelbart.
Sarek?
Hur är det möjligt?
En sinnesförening, genom tusen ljusår?
Mer än bara det.
Ända sedan du var barn, sedan bombningen på lärocentret
och den terrorhandlingen som för alltid ändrade ditt öde,
har en del av mig, min katra, varit med dig sedan dess.
Och det ger oss även det här unika bandet.
Jag förstår av din internering
att mitt råd om klingonerna inte fick det resultat du hoppades på.
Jag kunde inte övertala kaptenen att anfalla klingonerna först.
Så jag tog saken i egna händer.
Du är besviken.
Du borde vara det.
Jag kom inte hit för att döma dina handlingar.
Jag kom för att jag kände din...
- Din förtvivlan. - Vad är fel?
Det fysiska priset för denna kommunikation är betydande.
Lämna mig då.
Snälla.
Skulle jag bara komma hit för att ta farväl?
Jag skulle inte riskera hälsan för sådan sentimentalitet.
Döden och förstörelsen som nu drabbar Stjärnflottan,
var väntad.
Men jag tål inte slöseri med resurser.
Du är begåvad.
Du är modig.
Du måste bättra dig.
Jag vet att du kan det.
Du var aldrig bra på att stärka min självkänsla.
Kanske var det där jag svek dig.
Oavsett din skam, samla din styrka.
Finn sätt att hjälpa dem som behöver dig.
Lev länge och väl.
Inkommande krigsskepp, på attackvektor. De har siktet låst på oss.
Led all kraft från icke-väsentliga system till våra aktersköldar.
Led om kraften.
Ha transportörer redo för nödsituation...
- Operativ enhet. - Kapten.
Nödkraftfältet håller.
Sköldar och impulsmotorer är ur drift. Vi är helt inaktiverade.
De kommer fortfarande. Strax bakom, vapen redo.
Klingonskeppet styrde bort.
- Varför inte ta kål på oss? - Det behövs inte.
Kapten.
Vi sugs in i den binära stjärnans stoftring.
Gravitationsfältet drar oss in.
- Avfyra backraketer. - De svarar inte.
Sköldarna är fortfarande ur drift.
Vi stöter emot nu.
All personal.
Det här är er kapten. Förbered er på evakuering.
Inkommande meddelande från Europa.
Tack för hjälpen med traktorstrålen, amiral.
Vad fan hände, Philippa?
Vi anropade dem, de besköt oss.
Shenzhou, Clarke och Yeager är nere på vår sida.
- Vi har fått stora skador på skeppet. - Det tycks även vara fallet för dem.
De är kanske redo att förhandla.
Öppna en kanal till klingonflaggskeppet.
Lystring, klingonledare.
Jag är amiral Brett Anderson.
Jag talar för hela Federationen när jag föreslår eldupphör
så att vi kan lösa konflikten nu, utan ytterligare blodsutgjutelse.
Vill du svara, min herre?
Börja överföringen.
Amiral...
...jag är T'Kuvma.
Jag är glad att du är här.
Vi har väntat på någon som är värd vår uppmärksamhet.
Erbjudandet om eldupphör accepteras.
Bra.
För om vi kämpar, pratar vi inte.
Förbered er på att ta emot mitt sändebud.
Vi ska förbereda för ankomsten.
Så att inte någon ska tvivla på
om jag kan göra mina egna skepp
osynliga.
Låt oss avsluta det, så vi kan få...
Vad var det?
- Europa har kopplats ifrån. - Vad pågår?
Jag kan inte förklara det. En okänd energikälla
- stör vår skanner. - Ge mig bilder på detta.
Kapten.
Jag upptäcker ett frivilligt antimateria- inneslutningsbrott på Europa.
- De går till självförstörelse. - Sköldarna uppe, och till 47 procent.
Vi har lidit förluster...
...men Federationen har lidit många fler.
Ledare,
återvänd till Qo'noS.
Förklara vida omkring
att klingonrasen
slåss som ett förenat imperium,
återigen.
Öppna era hjärtan för den
som gav er denna stora dag.
Följ ljuset.
Följ T'Kuvma.
T'Kuvma, den oförglömliga!
Kapten, klingonskeppen försvinner ut ur systemet.
Alla utom ett.
Flaggskeppet anropar oss.
De sänder på alla öppna subrymdskanaler.
Federationens medlemmar,
det ni kallar era mest avlägsna gränser
kallar jag för nära klingonernas territorium.
Ni lever bara nu för att tjäna som vittnen till klingonernas överhöghet,
och för att vara mina budbärare.
Vi vill inte lära känna er.
Men ni ska få känna av att våra stora hus
står enade som ett, under Kahless,
återfödd i mig,
T'Kuvma.
Dator, implementera steg för arrestens akutevakueringsprotokoll.
Nekas. Etiska protokoll anger att fångevakuering
endast ska ske vid livräddande omständigheter.
Detta är en livräddande omständighet. Jag dör om du inte släpper ut mig.
Spekulation.
Begäran att starta etiska protokoll nekas.
När börjar min cells inneslutningsfält att svikta?
Om cirka åtta minuter.
Och då kommer jag att dö. Bekräftat?
Bekräftat.
Är korridoren utanför arresten oskadad...
- ...och fortfarande trycksatt? - Ja.
Så att gå ut från min cell, genom sprängdörren
och in i korridoren säkrar min överlevnad.
Nej. Exponering för vakuumet i över 15 sekunder
skulle resultera i andningssvårigheter, chock och kvävning
innan du kan nå sprängdörren.
Om du öppnar ett hål på en meter i inneslutningsfältet
skjuter trycksättningen mig igenom till sprängdörren
på under sex sekunder.
Ja, men du kommer inte att kunna öppna dörren
i ditt hämmade fysiska tillstånd.
Etiskt sett borde du öppna dörren åt mig.
Överväger.
Begäran är bekräftad.
Etiskt protokoll aktiverat.
Chansen att överleva beräknas till 43 procent.
- Jag godtar det. - Vakuumsättningen börjar nu.
"All krigföring bygger på bedrägerier.
När du kan attackera måste du verka oförmögen."
Sun Tzu. Jag känner igen citatet.
Men jag fruktar att vi inte lurar någon.
Vi kan absolut inte attackera.
Vi har inga vapen. Ingen warpdrift.
Inget motdrag alls.
Klingonerna har oss.
Federationens skepp gömmer sig...
...eller är spridda i bitar.
De utgör inget hot.
Då är segern vår.
Ja.
Vi har ju fotontorpeder.
Vi kan inte avfyra dem,
men vi kan lasta stridsspetsarna på en transport.
Liten nog att undvika deras primära sensorer.
Vid träff kan vi leverera ett dödsskott, direkt in i deras skrov.
Så lömskt, Saru.
Jag gillar det.
Och våra döda?
De flyter runt...
...fritt på slagfältet,
och de är snart borta.
Beordra alla att hämta in dem.
Jag ska förbereda alla de dödade för en begravning,
med mina egna händer.
Vi använder ett "arbetsbi" för att bära torpeden.
Det är så litet att de tror att det är en vrakdel.
Ha det redo om tio minuter.
Jag ska även köra en analys för att avgöra platser för optimal skada.
Gör stor skada, Saru.
Men det finns ett problem.
Arbetsbina har ingen autopilot.
Och vår transportör kan inte penetrera sköldar.
Vi behöver ingen.
Jag kör det själv.
Kapten, det är ett självmordsuppdrag.
Din prioritet är att få impulsmotorerna i drift igen,
så att du kan få iväg Shenzhou, innan jag detonerar stridsspetsarna.
T'Kuvma lurade in Stjärnflottan till en massaker.
Dags att jag ger igen nu.
Kapten, du kan inte göra det.
T'Kuvma har utsett sig själv till klingonernas nya Messias.
Dödar du honom gör du honom till martyr.
Någon de kan kämpa för i all oändlighet.
Det kan till och med vara önskat.
Men om du fångar in honom gör du honom till en symbol för nederlag.
Och skam.
Och om du tar honom som krigsfånge
ger du Federationen chansen att stämma för fred.
Hur kunde du göra det här?
Det var enda sättet att undvika ett fullskaligt krig.
När du först kom ombord för sju år sedan
var jag rädd att din vulcanutbildning skulle övertrumfa din mänsklighet.
Vet du varför Sarek bad just mig att ta emot dig?
Jag var någon som hade sett ett helt liv av förluster
men som fortfarande valde hoppet.
Vilket stort ego jag hade.
Jag trodde att jag kunde skala av skalet som vulcanerna hade satt omkring dig.
Jag var så säker på att jag kunde göra det.
Till och med säker på...
...att du nog var redo för en kaptensbefattning.
Tänk att jag kände dig så dåligt.
Vill du veta varför jag trotsade dig nu?
Jag trodde ju att rädda dig...
...och besättningen var viktigare än Stjärnflottans principer.
Var det logiskt?
Känslomässigt?
Jag vet inte.
Låt mig skicka stridsspetsar i ditt ställe.
De samlar in sina döda.
- Saru, glöm arbetsbiet. - Kapten?
Spola upp transportörerna nu och låt maskinisterna möta oss där
med en torpedstridsspets.
Jag vet hur vi tar honom.
En krigare som dör i sömnen...
FOTONSTRIDSSPETS
...är inget mer...
...än bara kött och ben.
Taktik meddelar att de har koordinaterna
till en död klingonofficer.
En krigare som omkommer...
...hedervärt i strid
är välsignad.
En hjältes undergång skänker stolthet, för ett liv
där vi försvarar vår ras.
Och tröst i vetskapen om
att det nya livet väntar
i Sto-Vo-Kor.
Gå med era berömvärda kamrater,
bröder och systrar...
...för ni är inte ensamma...
...och ni håller vakt i den svarta flottan, för alltid.
Sensorer bekräftar förlust av stabilitet och orientering.
Ingen vapenaktivitet på klingonskeppet.
De driver runt. Deras sköldar är nere nu.
Jag strålar er till området med lägst klingonsignaler.
Låt oss ta vår fånge nu.
Aktivera.
Detta är akterdelen av bryggan. T'Kuvma måste vara nära.
Burnham, kaptenens signatur är borta.
Burnham?
- Ta ut oss, nu. - Kan inte transportera henne
- utan hennes livssignatur. - Jag åker inte utan hennes kropp.
- Det kommer fler klingoner. - Om hon är död och du är i fara
- så måste jag ju... - Nej!
Ditt liv kommer att ihågkommas för alltid.
Av alla klingoner.
Din död
kommer att vara en orsak
att förena oss alla.
Hör du det?
Nej, min herre.
De där orden
som vi sa som barn
till Kahless ära.
Vem söker vi?
Kahless.
Hur hittar vi honom?
Tillsammans.
Ge oss ljus för att se.
För evigt.
Kommer han att gömma sig för oss, för alltid?
Aldrig.
Inför anklagelse om pliktförgätenhet
samt anklagelser om överfall på en kollega,
och även anklagelser om myteri,
hur förklarar du dig till dessa anklagelser?
Skyldig.
Den anklagade hörs inte.
Skyldig på alla punkter.
Är det något du vill säga till ditt försvar,
innan domen avläggs?
Från min ungdom på Vulcan
fostrades jag att tro att tjänsten var mitt syfte.
Jag hade med mig den övertygelsen i Stjärnflottan.
Jag drömde om att föra befäl över mitt eget skepp...
...och kunna föra vidare denna stora institutions ädla mål.
Den drömmen är över nu.
Det enda skeppet jag vet är i ruiner.
Min besättning...
...är borta.
Och min kapten.
Min vän.
Jag ville ju skydda dem från kriget.
Från fienden.
Och nu är vi i krig.
Och jag är fienden.
Vi dömer att svaranden, kommendörkapten Michael Burnham,
ska fråntas sin rang
och hon döms härmed till livstids fängelse.
Undertexter: Marie Åkerlund