Team Wild Animais Only Relesed On: www.Hounddawgs.org
Tidigare i Star Trek: Discovery:
Discovery är nu Stjärnflottans enda skepp -
- med ett spordriftsystem.
Han injicerade sig själv med björndjurets DNA.
- Här. - Vad heter du?
Löjtnant Ash Tyler.
Tar du mat från de två män som står mellan dig och döden?
Det kan du tro.
Ska vi bege oss till skytteln?
Nej.
- Upp med dig, soldat. - Jag saktar ner dig.
Gå.
Privat logg, Michael Burnham.
Stjärndatum 2136,8.
Trots mina reservationer, -
- verkar jag ha hittat min plats på Discovery.
En känsla av rutin har infunnit sig -
- och nu är jag en del av det.
Jag har vänner.
Eller en, åtminstone.
Jag trivs med mitt arbete.
Skeppet har fort blivit det viktigaste vapnet i Federationens arsenal -
- i kriget mot klingonerna.
På grund av henne har vinden vänt.
På grund av oss, vinner vi.
Stamets förmåga att styra skeppets spordrift -
- har inte bara gett honom tillgång till rymden -
- utan även till okända delar av hans personlighet.
Medan vi utför våra dagliga sysslor -
- finner jag somliga besättningsmedlemmar mer intressanta än andra.
Löjtnant Tyler har varit med om mycket, men bevarar ändå sin värdighet.
Han är... spännande.
Men min personliga historia försvårar förmågan att skapa förhållanden.
Jag är bland andra, men ändå avskild.
Jag vill så gärna stiga ur min bubbla, men jag vet inte hur.
Men ikväll ska jag möta en av mina största utmaningar.
Ikväll ska vi ha fest.
Ett, två, tre, nu.
Var är musiken?
- Vad är det med dig? - Skeppen har överflödesrelä.
- Det borde inte flimra. - Nej, inte jobbet. Jag menar honom.
Ni har varit på två dejter. Vad är det som händer?
Jag hjälpte honom kalibrera gevär i vapenförrådet -
- och vi åt lunch ihop i slutet av våra skift.
Du måste visa honom att du är intresserad.
Annars missar du din chans.
Visst, när vi går på en riktig dejt.
Men hur... ser du honom?
Är han jämförbar med dina tidigare pojkvänner?
Är han jämförbar med dina?
Jag brukade bara vara intresserad av soldater.
Men nu går jag igenom en slags musiker-fas.
Allihopa. Vi har tur som får vara här, -
- med våra vapenbröder och - systrar. Vi skrattar. Vi dansar.
Men glöm inte de uppoffringar som gjorts
- av de som ännu tjänstgör med oss, - Skål. -
- och av de som gett sina liv, så att vi kan fortsätta kriga.
För de 10000 själar som förlorats,
- men aldrig glöms bort. - Aldrig. Ja.
Min grej för soldater är tillbaka.
Burnham.
- Hej, Tilly. Vad gör ni? - Jag går.
Ha så kul.
- Din vän är subtil. - På ett olämpligt sätt.
Vetenskapsspecialist Burnham och löjtnant Tyler, -
- rapportera till bryggan.
Se där. Vi besparades kallpratets fasa.
Vänta. Nej, jag...
Bara så du vet, ville jag inte vara oartig.
Jag är inte van vid fester.
- Jag hajar. - Till vänster, tack.
Festar inte vulcaner? Du var på Shenzhou i sju år.
På grund av min rang var mellanpersonligt umgänge... olämpligt.
Det är ingen ursäkt längre. Vad står du i hörnen för då?
Förlåt mig, löjtnant. Förlåt, dr Culber.
Varför ber du om ursäkt för en enstaka händelse av fysisk interaktion?
Det är sådana händelser som gör livet så underbart oförutsägbart.
Du är väldigt lång.
Du har träffat löjtnant Tyler. Han är vår nya säkerhetschef.
Du är överraskande balanserad -
- för att ha utstått sju månaders tortyr.
Jag ber om ursäkt för min partner. Han är lite... annorlunda på sistone.
På tal om det, se på denna cybernetiska koppling -
- som mitt eget geni byggt åt mig. Vi försöker göra anslutningen
- till spordriften behagligare. - Du ser alltid efter mig.
Förresten, vad är det med er två?
- Ingenting. - Burnham vill inte vara olämplig.
- Kommer du, Burnham? - Vad menar han?
Lystring, praktikanter.
Rapportera omedelbart till er handledare...
- Vad menar du? - Okej.
Kapten, den oidentifierade signalen är rakt framför oss.
Gul beredskap, Saru.
- Sköldar upp. Fasrar redo. - Uppfattat. Laddar upp.
Objektet har identifierats som biologiskt.
Xenologisk klassifikation, gormagander. Den verkar vara skadad.
Avbryt gul beredskap, Saru.
Jagades inte de till utrotning?
Jakt är inte orsaken.
Det är huvudsakligen på grund av bristande parningsrutiner.
De lever på alfapartiklar i solvindarna.
De är ofta så upptagna med detta att andra instinkter ignoreras.
Inklusive förökning.
Det är ett otroligt deprimerande drag. Styrman, ange kurs.
Gormagandern är en utrotningshotad art.
Den måste flyttas till en xenologinrättning.
Var så god, då.
Jag hörde om gormagandern. Vilsen valp eller gammal änka?
Oavsett vilket så är hon helt ensam.
- Vi har låst varelsen. Redo för transport. - Aktiverar.
Okej, raring.
Vi ska se om vi kan hjälpa dig.
Vänta lite. Jag läser av anormala värden inuti varelsen.
Jag är skjuten!
Säg till att vi har en skytt!
Ring bryggan!
Burnham till bryggan. Inkräktare. Behöver förstärkning.
- Inkräktare på däck sex. - Lås in honom.
- Burnhams status? - Oskadd.
- Hon bekräftar fyra döda. - Säg åt henne att inte anfalla.
Vi har honom inlåst.
Vem du än är, släpp dina vapen.
Detta upphör nu.
Har du saknat mig med?
Mudd.
Trodde du verkligen att du kunde lämna mig att ruttna, -
- helt konsekvenslöst?
När jag har tagit reda på vad som är så speciellt med ditt skepp -
- säljer jag det till klingonerna. Hör du det, kapten?
Jag ska sälja det för allt som det är värt för din dödsfiende.
Och därmed -
- förinta de chanser som din federation har att vinna detta krig.
När du lämnade mig med klingonerna -
- förlorade jag min rara Stella.
Den enda kvinnan jag har älskat.
Och jag ska få min hämnd.
Och jag ska döda dig så många gånger som jag kan.
Du kommer aldrig att ta mitt skepp.
Inte denna gång.
Men jag har all data jag behöver, så...
Vi ses senare.
Eller snarare... tidigare.
- Mr Saru. Sensorerna visar
- en anicium-och yurium-explosion. - Skrovbrott på däck sex.
Fem. Fyra.
Tre nu.
Det är ohejdbart.
För de 10000 själar som förlorats, men aldrig glöms bort.
Aldrig.
Jag gillar soldater igen.
- Burnham. Hej, Tilly. Vad gör ni? - Jag går.
Ha så kul.
- Din vän är subtil. - På ett olämpligt sätt.
Vetenskapsspecialist Burnham...
Bara så du vet, jag vill inte vara oartig.
Jag är inte van vid fester.
- Jag hajar. - Till vänster.
Festar vulcaner inte? Du var på Shenzhou i sju år.
Fast mellanpersonligt umgänge var olämpligt.
Ingen ursäkt numera.
Vad står du i hörnen för då?
Det finns inte alltid enkla svar på den sortens frågor.
Ibland finns det.
- Tyler. Tyler. Vänta. - Stamets?
Burnham. Båda två. Lyssna på mig. Vi har inte tid.
- Eller, jo, det har vi. För mycket. - Stamets, lugna dig.
Det kan jag inte. Ser ni inte vad som sker?
Vi har varit här förr. Allihopa.
Jag kan inte vara den ende som inser detta.
Paul. Jag är ledsen. Du gormar.
Nu måste alla ni blida människor börja lyssna.
Vänta.
Det börjar med en gormagander, okej? En gormagander.
- Vad är en gormagander? - En rymdval.
Då förstår jag.
Gul beredskap.
- Gul beredskap. - Kul att ni kunde komma.
Saru, vad har vi där ute?
Det är inget fiendeskepp, sir. Det är en organisk livsform.
En gormagander.
För guds skull.
Okej, avbryt gul beredskap. Styrman, hitta en väg runt den.
Avläsning av gormaganderns biovärden visar att den är mycket instabil.
Enligt reglerna måste vi förflytta den...
- Avbryt ordern. - Jag råder emot det.
Lagen om utrotningshotade arter är tydlig.
Ignorerar vi våra plikter överträder vi lagen -
- och kan ställas inför krigsrätt.
Låt oss stråla ombord den och snarast lämna av den i skyddsområde.
Jag vill leda uppdraget. Som vetenskapsspecialist
- är jag mest kvalificerad. - Jag bryr mig inte. Gör det bara.
Jag begär att få övervaka operationen.
Bryr mig fortfarande inte. Gå.
Hur kunde Stamets veta att vi skulle stöta på den?
Det har bara varit 57 incidenter med stjärnskepp -
- de senaste tio åren. Oddsen är mycket låga.
Jag hörde att det kommer in en ensam gormagander.
Ja.
Aktivera transportör.
Tror du att valen är beväpnad?
Enbart de medicinska värdena är ovanliga.
Ska läsa av närmare.
Har du något?
Svagt.
Ett energimönster.
Nästan som en transportörstråle.
Svart beredskap.
- Svart beredskap. - Varför förbereder vi ett hopp?
Spordrift aktiverad.
- Det beordrade jag inte. - Jag aktiverade det inte.
- Dator, visa maskinrummet. - Nekat.
Tyler, gå till maskinrummet. Skynda.
Det är låst. Säkerhetskoden fungerar inte.
Varning: kritisk överbelastning om tre minuter.
Välkomna små barn. Känn er som hemma. Det gör jag.
Hur rymde du?
Minns du min flerbenta vän Stuart? Vi utförde ett magiskt trick -
- som hade fått den bäste utbrytarkungen att rodna.
När han väl var fri, gav han sig av. Småkryp är olojala.
- Känner du honom? - Han var min cellkamrat.
Upp med händerna. Jag tänker inte be dig igen, Mudd.
Jo, det kommer du. Men tills dess kan du väl förklara hur de här fungerar?
Nu förstår jag att det är drivsystemet som är unikt med skeppet.
- Backa, annars skjuter vi. - Men jag -
- vet inte vad de här gör eller ska kopplas till.
Varning: överbelastning om 60 sekunder.
Kan ni bara berätta hur systemet fungerar?
Jag har några klingoner som väntar. Ni borde skynda på.
Nu är vi nära en...
- Dator, stråla honom till arresten. - Jag har ett skyddsfält.
Skulle jag ha glömt att ta över datorn?
Varning: överbelastning nära förestående.
- Du är galen. - Nej.
Jag är Mudd.
Kan en av er berätta hur systemet fungerar nu?!
Detta är en märklig dag.
Stamets, drivsystemet.
Tro mig, jag vet.
Varning: överbelastning om 20 sekunder.
Vi har varit med om det förr.
Flera gånger faktiskt.
Och jag vill inte säga det, -
- men jag vet fortfarande inte hur vi ska besegra honom.
Varning: överbelastning kritisk.
Vi ses snart igen.
Stamets, vänta.
Jag skulle fråga om du vill dansa.
Vetenskapsspecialist Burnham och löjtnant Tyler, -
- rapportera till bryggan.
Där hade du tur.
Ursäkta.
- Var är Burnham? - Jag vet inte.
Gormagandern är utrotningshotad.
Var så god.
Burnham, lyssna bara. Skeppet är i fara. Vi är fast i en tidsbunden loop.
Samma 30 minuter upprepas om och om igen.
Skeppet kan explodera.
Allt börjar om ifall vi inte når slutet.
Varje sekund du tvivlar, kommer vi närmare döden.
Förstår du?
Du måste till sjukstugan.
- Det kan vara... - Utsatt för utomjordiskt DNA.
Vi övervägde inte variationer...
Ja, ja. Sluta prata. Följ med mig. Jag förklarar allt.
- Är fisken ombord än? - Det är tekniskt sett ingen fisk...
- Skyttelhangaren bekräftar. - Bra.
Ett meddelande från dr Culber.
Han begär dig i sjukstugan. Det gäller Stamets.
- Det är brådskande. - Sjukstuga. Direkt.
Destination avbruten.
- Tungt. - Mudd?
- Dator, röd beredskap. - Avbryt, kära dator. Kom nu.
Vad fan gör du på mitt skepp?
Du ställer alltid samma fråga. Det vet du väl?
- Nej, såklart. - Vad?
Rör på dig.
Jag kan verkligen inte börja om från början, Lorca.
Meddelandet var inte äkta. Jag ville bara vara ensam med dig.
Jag kommer inte åt en del av skeppet. Där jag hoppas spordriftens hemlighet är.
Vad pratar du om? Om du tror att jag tänker hjälpa dig -
- är du mer galen än jag minns.
Skeppet kan sprängas på flera sätt. Det är en designmiss.
Dator, inled självförstörelse.
- Inlett. - Upp till dig, kapten.
Mudd använder teknologi så att han kan upprepa samma 30 minuter.
Han försöker starta spordriften så han kan sälja skeppet.
Hur kan du existera utanför tidsloopen?
Björndjuret är en multidimensionell varelse.
Det måste vara en bieffekt av att jag delar dess DNA.
- Så du minns allt. - Ja.
Och det börjar bli svårt att hålla reda på allt.
Jag kan inte stoppa Mudd ensam. Förr eller senare kommer han att inse -
- att det fattas något från spordriften.
Mig.
- Hur skapar Mudd en tidsloop? - Jag vet inte.
Tyler kanske vet, de delade cell.
Tyler nämnde det när jag sköt Mudd.
Hur som helst, du måste tala med Tyler.
Vi har nästan ingen tid kvar.
Berätta en hemlighet.
Något som genast kan övertyga dig om att vi haft detta samtal.
Något du aldrig erkänt.
Jag lovar att bevara den.
Jag är ledsen.
Var är Mudd nu?
Det är vanligen ungefär nu som han dödar kaptenen.
Okej.
Jag älskar inredningen, Gabe.
Här finns inget för dig, Mudd. Här gör jag egna efterforskningar.
Varför berättade du inte om alla dina leksaker?
Vad gör den här?
Jag tänker att den smälter hjärnor?
Dödar du en kapten blir du inlåst i en evighet. Det vet du.
Vet du hur många gånger jag har fått ta ditt liv?
Femtiotre. Men vem håller räkningen?
Och jag tröttnar aldrig.
Jädrar. Vi har ingen tid kvar.
Jag ska snart ta reda på hur din lilla motor fungerar.
Jag har all tid i världen.
Och vi vet fortfarande inte vad den här gör.
Låt oss se.
Var är musiken?
- Vad är det med dig? - Skeppet har överflödesrelän.
- Det borde inte... - Den hetaste killen här -
- spelar visst i ett band.
- Ha så kul. - Så överraskande att se dig här.
Du har aldrig varit kär.
- Vad sa du? - Jag behöver din hjälp.
Du berättade det för mig för att bevisa att vad jag säger är sant.
Vi är fast i en 30-minutersloop och jag är den enda som inser det.
Jag har sett dig, Lorca -
- och Tyler dö vid händerna av en brottsling som heter Harry Mudd -
- som försöker ta över skeppet. Du måste tro mig.
Om jag måste förklara detta igen, skjuter jag ut mig genom luftslussen.
...uppoffringar som gjorts av de som ännu...
- Jag tror dig. - Bra.
Så, prata med Tyler, ta reda på om han vet något -
- om Mudd som kan hjälpa oss.
- Tänk om han vägrar? - Nej, då. Han gillar dig.
Här kommer han.
Xenoantropologen i hörnet. Säg inget.
- Du studerar frustrerade soldater. - Nej.
- Jag ville be om lov. - Vi har inte tid.
Jag menar...
Vetenskapsspecialist Burnham och kapten Tyler, -
- rapportera till bryggan.
Där hade du tur.
Jag är dålig på det här.
Du borde ha följt med till bryggan.
Om du talar sanning -
- har jag och Tyler ingen mer ensamtid förrän nästa gång.
Vår enda chans och jag sumpade det.
Du gillar honom.
- Det gör det lite svårare. - Jag är obekväm.
Dansa med mig.
För vetenskapen.
Jag måste se vad jag jobbar med.
Men säg att jag ville lämna mitt hörn.
Hur umgås jag med folk på det sättet?
Hugh och jag blev kära när jag sa åt honom att dra.
- Det låter inte vettigt. - Kärleken är inte logisk.
Kan du låta mig leda?
Det var ett underbart kafé på Alpha Centauri, -
- när jag hörde ett förfärligt nynnande, tre säten bort.
Har du nånsin hört någon nynna kasseelisk opera?
Det kan jag inte påstå.
Jag sa åt honom att vara tyst eller hitta en annan plats.
Istället satte han sig bredvid mig.
Och där har han varit sen dess.
Efter att du var så oförskämd, -
- varför gjorde han det?
Jag berättade hur jag verkligen kände.
Och han gjorde detsamma.
Vi gillade den sidan hos varandra.
Jag är bra på ärlighet.
Dölj aldrig vem du är. Det är bara så förhållanden kan fungera.
Tiden är slut.
Vi måste ta reda på hur loopen återställs.
Du fixar det nästa gång.
Det måste du.
- Hej. - Hej.
Jag kom bara för att... Vill du dansa?
Trodde aldrig du skulle fråga.
Kan du leda?
Ja.
Jag hörde att du var inlåst tillsammans med Harry Mudd.
Du gillar inte kallprat, va?
Jag har aldrig förstått det.
Men jag har insett att -
- förhållanden baseras på ärlighet.
Så, jag ska vara ärlig. Harry Mudd är här.
Om några minuter tar han över skeppet.
Han vill sälja det.
- Han har oss fångade i en tidsloop. - Harry Mudd?
Är detta vulcansk humor?
Det önskar jag.
- Varför kom inte Stamets till mig? - Han har redan försökt.
Han kände att du litar mer på mig.
Hurså?
För att jag gillar dig.
Han tror att du gillar mig med.
Den här kvällen är märklig.
Men även intressant.
Om tiden verkligen upprepas, spelar detta ingen roll.
Det kändes fint.
Vetenskapsspecialist Burnham och löjtnant Tyler till bryggan.
Nej. Ignorera det.
- Vi måste. - Okej.
Vad kan jag göra?
Berättade Mudd om någon utrustning -
- som kunde hjälpa honom göra något sånt här?
Ja, han... Han skröt om att han rånat en betazoidbank.
Tungt bevakad. Ointränglig. Känslig kryptering.
Molekylära lås.
Dagligen nya DNA-lösenord.
Mudd påstod sig ha memorerat säkerhetsmönstren.
Jag trodde bara att han ljög.
Men om han hade ett oändligt antal försök...
Sa han hur?
Något om ett icke-stabilt tillstånd.
En tidskristall.
De talade om det på vetenskapsakademin.
Men dämpfaktorn är för oförutsägbar.
Ingen art inom Federationen har lyckats stabilisera det.
En fyrdimensionell ras skapade teknologin och nu har Mudd den.
Ska vi inte spåra Mudd och se om han har en kristall?
Vet du var han är?
Kom.
- Har vi strålat ombord fisken än? - Det är tekniskt sett ingen fisk...
Var fan är Burnham och Tyler?
- Mr Saru? - Jag har ingen kontroll över skeppet.
Dator.
- Dator, svara. - Låt mig prova.
Dator, sänk volymen så vi kan föra ett vanligt samtal.
- Ja, kapten Mudd. - "Kapten Mudd"?
Jag trodde aldrig att jag skulle säga det, men jag är trött på att skryta.
Oavsett vilket, detta är mitt skepp.
Ditt skepp?
- Inte alls. - Nu får det räcka, Mudd.
- Tillbaka till det hål... - Till arresten.
Jag vet inte vad du gjort, men det är överträdelse...
Av kod 7,5.3.
Ja, det har du sagt flera gånger.
Oavsett vilket, spinkis, har du sett en sån förr?
Av de 823 olika sätten man kan dö i rymden, -
- sägs detta vara mest smärtsamt.
Jag hittade dem i din före detta kaptens rum.
Som vapen, sliter den mörka materian -
- sönder molekyler på en subatomisk nivå.
Så, om någon planerar att vara hjälte, -
- inklusive du, kommunikationsmannen, -
- ska ni veta att det är väldigt lite jag inte vet om.
Vänta nu bara.
Det gör lite ont.
Mudd!
Du råkade visst missa.
Det var något nytt.
Låt oss inte lida fler förluster.
- Snälla. - Lyssna nu.
En av er ska lära mig hur drivsystemet fungerar -
- annars dör bönstören skrikande.
Hur startar jag motorn?
Jag förintar er alla -
- skrikande av smärta, -
- en åt gången, och du först.
Stopp.
Jag kan inte se dig döda fler människor.
Den behöver mig för att fungera.
Mums.
Ska vi åka till maskinrummet?
På med musiken.
Till maskinrummet. Ajöken.
Tilly, var är du?
Så, dog jag med?
Vi dör allihopa, flera gånger.
Men nu har Mudd allt han behöver. Om vi inte stoppar honom -
- avslutar han loopen och säljer oss till klingonerna.
Alla som dött förblir döda. Och vi förlorar kriget.
Jag såg att Mudd hade en kristall på handleden.
Fast den kan inte skapa energi nog att förskjuta tid.
- Det måste finnas en större energikälla. - Jaha, okej.
Jag har något.
Jag skickar det.
Stackare. Inte undra på att du mår illa.
Mudd gömde skeppet inuti varelsen och kristallen i skeppet.
Kristallen har samma rätvinkliga index som den på Mudds handled.
Kan vi skicka hit den för att avbryta den?
Nej, Mudd har kontroll över de kritiska systemen. Vi har ingen tid kvar.
Nu när Mudd kan använda spordriften -
- måste vi få Mudd att starta om tiden själv.
Men han behöver ju inte det. Han har allt som klingonerna vill ha.
Det har han inte.
Kaptenens logg, stjärndatum 2137,2.
Kapten Harcourt Fenton Mudd antecknar.
Jag ska göra millenniets affär.
Kom in.
Du verkar känna dig hemma. Borde ha varit kapten.
Jag gillar varken att ge eller följa order.
Jag följer solvindarna dit de för mig.
- Och Stella då? - Vad?
Ja, jo. Stella.
Mitt livs kärlek. Stella.
Kriget tog henne från mig.
Aldrig har två själar varit så menade för varann.
Romantiskt? Ja.
Tragiskt? Ännu mer.
Men det är väl alltid de bästa romanserna?
Är du klar?
Nästan. Dator, skicka våra koordinater till klingonerna,
- med hälsning från Harry Mudd. - Skickat.
- Nu är jag klar. - De betalar mycket för att få vinna.
Men de betalar mer för något annat.
Vad då?
Mig. Jag mördade T'Kuvma, den klingonska messias.
Det är absurt. Jag kollade besättningslistan.
Du är en nolla.
Jag är ingen officerare. Jag är Michael Burnham.
- Dator, bekräfta. - Identitet bekräftad.
- Kapten Mudd, skeppet anropar... - Tyst.
- Du får mycket för skeppet. - Men vad är jag värd för dem?
Ja, då.
Mer.
Mycket, mycket mer.
Varför berättar du detta?
Vad vinner du på det?
Löjtnant Tyler.
Löjtnant Tyler är död.
- Inte länge till. - Nej...
- Kapten Mudd. - Fan.
Vi anropas av klingonerna.
Jäkla...
SÄKERHETSPROTOKOLL
Kapten Mudd.
Vad är detta?
Din stol.
Vad händer?
Du. Du har fuskat.
Du har skvallrat för att rädda dina vänner.
Vad du än tror dig ha hittat på, -
- ska jag fortsätta tills jag hittar en lösning.
Ingen slår Mudd.
Löjtnant Stamets har visat oss att din framgång är helt säker.
Med hjälp av vetenskaplig metodik.
Detta måste upphöra.
Så, Harcourt Fenton Mudd -
- U.S.S. Discovery är ditt.
Jag med.
Du vinner.
Försök inte lura en bedragare.
Nej, jag förhandlar med en affärsman.
Erbjudandet är enkelt.
Min besättnings liv i utbyte mot...
Burnham, skeppet och Stamets.
Varför skulle en federationskapten göra så?
Jag tänker inte låta Buran ske igen.
Vi gör allt som våra nya ägare ber om, -
- om du lovar att skona skeppets besättning.
Lova, Mudd.
Jag är inte av den otacksamma sorten. Jag lovar.
Utmärkt. Jättebra.
- Dator. - Arbetar.
Skicka våra koordinater till klingonerna, med hälsning från Harry Mudd.
Skickar, kapten Mudd.
Detta är er sista chans att stoppa mig.
Ni har bara 30 sekunder kvar innan tidsloopen bryts -
- och det inte går att ändra på.
Kapten, inkommande warpsignatur avläst.
Jag trodde aldrig att jag skulle se fram emot att se dem.
Titta här. Fem, fyra, tre, två, ett.
Kapten Mudd, vi anropas av klingonerna.
- Utmärkt. Låt våra gäster komma ombord. - Förstått.
Två strålas hit.
Aktivera när jag är vid transportören.
Kom nu. Träffa era nya härskare.
Inte du, gamling.
Lorca, jag kommer att sakna att få döda dig.
Adieu, mon capitaine.
- Du verkar nöjd. - Hör på.
Jag har tryckts ned sedan jag föddes. Jag förtjänar detta.
Så det handlade inte om Stella? Det handlade bara om dig.
Du talar om att du förlorade henne på grund av kriget, -
- men hennes far har tjänat en förmögenhet på kriget.
Det borde inte vara svårt att hitta dem,
- såvida du inte vill. - Jag berättade inte om Barron Grimes.
Nej, men Discoverys arkiv är icke-kritiska.
Du borde nog ha avaktiverat dem med. Nu när du inte har kristallen
- kan du inte lära dig av detta. - Och Stella letade efter dig.
- Hennes far utlyste en belöning. - Du vill inte till Stella.
Du flyr ifrån henne.
Du smet från Barrons dotter med hennes hemgift.
Stella var alldeles för frestande som mål. Att lura hennes far var riskfyllt.
Inte undra på att du behövde den här affären.
- Du behövde försvinna. - Och du lyckades nästan, -
- förutom för mig, för jag existerar utanför den normala tidslinjen.
Ni tror att ni är så smarta.
Har ni glömt att klingonerna strålar sig hit?
Ni kan glömma avtalet jag slöt med Lorca.
Ni har precis dömt er besättning till en livstid av träldom.
Harry, klingonerna kommer inte.
Jag kopplade om kaptensstolen.
Ännu ett icke-kritiskt system.
Köparna fick inte koordinaterna.
Det fick Stella -
- och hennes pappa.
Man kan visst lura en bedragare.
Kom.
- Dator, avbryt transportör. - Nekat.
Harcourt.
Var har du varit?
Jag har varit så orolig.
Det har varit ett så tumultartat år.
Jag kan inte ens förklara.
Försök.
Ja. Ja.
Självklart.
Du vet vad du betydde för mig. Betyder.
Vad du betyder för mig.
Men för att varit helt ärlig, -
- så har jag levt ett liv av... Vad ska man säga?
Dåliga beslut, skulder.
Ett skamfilat rykte.
Och vi kunde inte ingå äktenskap när jag hade sådana fläckar, -
- så jag ville eliminera dem. Men, min plan ledde mig vilse.
Harry, jag har alltid vetat vem du är.
Och jag brydde mig aldrig.
Vi kunde ha mött de problemen tillsammans och...
Pappa hade tagit hand om allt annat.
Se det som att alla dina skulder samlas under en långivare.
Jag gör allt för min dotter -
- och hon, i nöd och lust, har tagit dig, Mudd.
Och tack vare dessa officerare -
- kan du äntligen göra rätt med Stella.
Och jag vill inte stå i skuld till Stjärnflottan.
Hur återbetalar jag er?
Se bara till att Mudd spenderar resten av sina dagar med din dotter -
- och ur vägen för Stjärnflottan.
Avgjort.
Kom hit, Harcourt, din buse.
- Hej. - Hej.
Stamets berättade att vi, i en tidigare tidslinje -
- dansade.
Ja.
Han nämnde det för mig med.
Han sa att jag gillade det.
Det kan jag inte tänka mig.
Hurså?
Jag är en bra dansare.
- Jag menade inte... - Lugn.
Jag fattar.
Lastrumsluftsluss, förbered för snabb avkomprimering.
Vad jag känner -
- är komplicerat.
Och märkligt.
Det är okej.
Jag ska ingenstans.
Vad är det?
Jag är bara ledsen att vi missade vår första kyss.
Privat logg.
Precis som repetition orsakar repetition, -
- leder förändring till förändring.
Sanningen är väl att vi aldrig vet vad som väntar.
Ibland måste man kliva ur sin rutin -
- för att veta var man passar in.
För ibland finns stället där man hör hemma -
- alldeles runt hörnet.
Undertexter: Tomas Lundholm