Team Wild Animais Only Relesed On: www.Hounddawgs.org
Tidligere på Star Trek: Discovery
Noe har skjedd med meg.
- Har du sagt det til dr. Culber? - Det setter Hugh i en umulig situasjon.
Han må melde fra om virkningene av min genmanipulasjon.
Hvis ikke han gjør det, og de får vite det, er karrieren over.
Uansett sårer jeg ham.
Ingen overlever klingonene i syv måneder.
- Hva gjør du her? - Kapteinen om bord, -
- hun liker meg.
- Tror du vi kan dra uten at de ser oss? - L'Rell.
Kol har klart å få liv i De dødes skip -
- og deler usynlighetsteknologien dets.
Det gjør oppdraget deres på Pahvo til Stjerneflåtens viktigste.
Vi har landet på Pahvo. Vi har senderen -
- som kan gjøre usynlige klingonfartøy synlige for Stjerneflåten.
Vi ønsker også harmoni.
Med deres hjelp og vår teknologi kan vi gjøre slutt på denne konflikten.
Senderen sender nå ut et nytt signal -
- på to underromskanaler: Vårt og klingonenes.
Kaptein, sensorene har oppdaget et klingonskip.
- Vet du hvilket? - De dødes skip.
Pahvanene kan ikke beskytte seg selv. Vi er deres eneste forsvar.
Vi har beordret alle aktive stjerneskip hjem.
- Retirer. Det er en ordre. - Med De dødes skip
- på vei hit? - Ja.
General Kols neste trekk blir å ødelegge senderen, -
- og da mister vi enhver sjanse vi har til å få overtak.
Vi kan ikke risikere å miste Discovery.
Klingonene tar ikke lett på trusler.
Og pahvanene fremstår som det ved å alliere seg med oss.
Det skipet kan og vil ødelegge en hel planet.
Oppdraget på Pahvo skulle gi oss et overtak -
- vi sårt trengte, men det klarte dere ikke.
Vi har samlet våre skarpeste hoder for å finne en løsning -
- som kan gjøre slutt på usynligheten klingonene gjemmer seg bak, -
- innenfor Føderasjonens trygge rom. Ditt mannskap skal delta.
Du vil at jeg skal rømme -
- og la en fredelig art møte utslettelse alene.
Beklager, men logikken er entydig.
Du skal hoppe til stjernebase 46.
Umiddelbart.
Løytnant Detmer. Sett kurs for stjernebase 46.
Warp 5.
- Ja, kaptein. - Sir, pahvanene er mer sårbare -
- enn admiral Terral kan forstå. Vær så snill.
La meg snakke med ham og forklare at de er en fredselskende art.
Med denne farten forventer de oss om tre timer.
Derfor reiser vi med warp og ikke sporer.
Jeg har ingen planer om å nå målet.
Men hvis man skal se bort fra en ordre -
- er det best å ikke kunngjøre det. Dere hørte den paniske admiralen.
Stjerneflåten er lei av å bli slått av klingonenes usynlighet.
Det er jeg også.
Vi har tre timer på å finne en løsning.
Klarer vi det, hopper vi tilbake og forsvarer Pahvo.
Hvis ikke...
Da begynner vi.
Løytnant Stamets.
Jeg må gi Stjerneflåten en rimelig grunn -
- til at vi ikke bruker sporemotorene.
Jeg hører du har slitt litt med grensesnittsoppgraderingene.
Nå som du nevner det -
- så har det klødd litt.
Så dumt. Gå til sykestua. Be om full sjekk.
Er...? Er det nødvendig, sir?
Det er obligatorisk. Dr. Culber må ta alle mulige prøver.
Vi trenger bevis.
To timer til stjernebasen. Klingonene er nok enda nærmere Pahvo.
Si at dere har funnet noe.
Vi mistenker at teknologien skaper et gravitasjonsfelt -
- som bøyer lys og andre EM-bølger rundt skipet.
Som gjør det umulig for sensorene å oppdage dem.
Men dekket har små defekter.
Tilsynelatende EM-bakgrunnsstråling er faktisk nær usynlige endringer -
- som samsvarer med dekkets gravitasjonsfelt.
Hvis vi kan avgjøre forholdet mellom de to, -
- kan vi utvikle en algoritme som kan avsløre usynlige skips posisjon.
Defektene er uendelig små. Hvordan kan vi måle dem?
Ved å plassere sensorer om bord på klingonskipet
- som kan sende data tilbake til oss. - På skipet?
Med et bordingsfølge? Et som fysisk må stråles over?
Hvordan klarer vi det?
Klingonene vet at Discovery er verdifull.
Vi bruker det som agn og lokker flaggskipet unna Pahvo.
- De må være synlige for å kjempe. - Skjold og våpen er av i usynlig modus.
Så vi kan stråles om bord
- før de slår på skjoldene. - Teamet på klingonskipet -
- skal installere to sensorer. Når de går i skjul, samler vi data.
Men vi har ett problem. Det tar tid å samle nok data.
Hvor lenge?
Flere dager.
Vi har ikke så mye tid.
Men vi har sporemotorer.
Mine herrer, toppledelsen venter på rapport om løytnantens tilstand.
Du ville ha bevis på et problem med navigatøren din.
Det har vi funnet, og mer til.
Løytnant Stamets' resultater viser en omorganisering -
- av den hvite materien i temporallappen.
Har det ført til bivirkninger for deg?
- Nei, kaptein. - Ok.
- Jeg vil ikke spille rulett med ham. - Oppfattet. Send meg rapporten.
- Kaptein... - Til meg. Jeg skal lese den.
Kom, løytnant.
Du vil at jeg skal hoppe 133 ganger?
Mikrohopp. I rask rekkefølge.
Det vil gi oss et 3D-bilde av klingon-skipets posisjon.
Vi mottar alt vi trenger på under fire minutter.
Ja, det vi trenger til å kalkulere algoritmen, men -
- det kommer til å ta tid å regne det ut.
- Jeg har tillit til Mr. Saru. - Det må finnes en annen løsning.
Jeg skulle ønske det.
Jeg skulle ønske jeg ikke måtte be deg om dette, -
- men klingonene stopper ikke før de har ødelagt alt, alle.
Og vi kan ikke stoppe dem... uten sporemotoren.
Uten deg.
Men vi har aldri vurdert å bruke motorene slik.
Sporemateren kan ikke levere de mengdene vi trenger.
Kommer det til å stoppe deg? Neppe.
Jeg vet hva som driver deg.
Du er ikke bare en forsker, men en oppdager.
Du kunne blitt på jorden. Du valgte å reise dit ingen før har vært.
Jeg har noe å vise deg.
Har du samlet informasjon fra alle mine hopp?
Og disse spredte lommene med negativ masse. Det er...
Det kan bety at det finnes parallelle univers -
- knyttet til mycelnettverket.
Og med flere hopp kan vi finne et mønster, -
- til og med koordinatene til å nå dem.
Du viste meg at denne oppfinnelsen kunne føre oss til steder -
- vi aldri har drømt om.
Steder langt utover det vi tror vi vet om tid og rom.
- Jeg visste ikke at du brydde deg. - Vi må vinne denne krigen.
Men etterpå...
Da fortsetter reisen.
Hvis vi kan redde Pahvo, slå klingonene og gjøre dette -
- skal du få dine 133 hopp.
Løytnant Tyler, gjør klar et bordingsfølge.
To stykker, inn og ut.
Jeg anbefaler spesialist Burnham.
Det kommer ikke på tale.
Sensorenes effektivitet avgjøres av plasseringen, -
- nærmest mulig akterenden og baugen.
Men broen deres er fire ganger så stor som vår.
Jeg har vært om bord. Bare ett sted funker.
- Tyler vet ikke hvor, men det gjør jeg. - Da kan du si det til noen andre.
Du drar ikke.
- Du tilbød meg en jobb her... - Nå beordrer jeg at du blir her.
- Forstått? - Du er kaptein.
Men du bruker ikke alle tilgjengelige ressurser til å sikre at oppdraget lykkes.
Tankegangen er ikke logisk.
Handler dette om meg?
Jeg er her på lånt tid.
Jeg er her for å hjelpe deg å vinne krigen.
Gitt at jeg har vært om bord, -
- er jeg best kvalifisert til å plassere sensorene.
Ellers har jeg ikke noe formål her.
Greit. Utfør oppdraget og kom trygt tilbake.
Takk, kaptein.
Jeg skal ikke be deg la være.
Men la meg få ta forholdsregler.
Så godt at han fortalte deg om bivirkningene.
- Bivirkningene? - Herregud.
- Unnskyld. Jeg bare antok... - Det går fint, Tilly.
Løytnanten har nok en gode grunner
- for den hemmeligheten. - Hugh...
Vi har ikke tid.
Med dette armbåndet kan jeg behandle deg underveis.
Dette blir vår vanskeligste utfordring noensinne.
I dag skal vi møte De dødes skip.
Det samme skipet som stjal tusenvis av våre liv -
- i Slaget ved dobbeltstjernen.
Da jeg tok over dette skipet -
- var dere en gjeng høflige forskere.
Nå ser jeg på dere, og dere er alle mektige krigere.
Intet annet føderasjonsskip kunne fått dette til.
Bare vi.
Fordi, tro meg, dere kommer til å se dere stolt tilbake -
- og fortelle verden at dere var der da USS Discovery -
- reddet Pahvo og endte klingonkrigen.
Sensorene har snappet opp energisignaturen -
- til et skjult klingonfartøy ved Pahvo.
- Transportørrom, stå klar. - Svart beredskap.
- Tilbake til Pahvo.
Min herre. Det er USS Discovery.
De dukket opp i bane rundt Pahvo.
De har våpnene klare.
Så...
Stjerneflåten sender sitt viktigste skip for å forsvare planeten.
Alene.
Menneskene er idioter.
Gjør klar til å gå ut av dekke og skyte.
Vi skal storme dekkene hennes -
- henrette mannskapet -
- og stjele hennes beryktede våpen.
Vi skal ødelegge denne motbydelige planeten Pahvo og senderen dens.
Krigen er vår!
Astrometri til broen, ber om sensorisk prioritet...
Disse rytmesimulatorene skjuler rasen vår.
Låser på målet.
Klart.
Sir, Tyler og Burnham er om bord på klingonfartøyet.
Utmerket. Detmer, unnamanøver lambda ti.
La oss distrahere klingonene og gi Burnham og Tyler nok tid.
Blir en humpete tur.
- Ingen her. - Rytmesimulatorene er på.
Vi fremstår nå som klingoner.
- 600 meter til første droppsted. - Da går vi.
- Forbindelse til Discovery etablert. - Hvor er broen?
Den veien.
Én plassert, én igjen.
VENTER PÅ SENSOR 2
Det er et menneske om bord.
Vår etterretning sa ingenting om at Kol hadde fanger.
Kan vi redde en av oss, så er vi nødt.
Vi kan ikke avvike fra oppdraget.
Livstegnet kommer fra et sted nær broen.
Det kan gi oss et sted å vente på å bli hentet.
Jeg må få alle hjem.
Du har 60 sekunder, ellers går vi til broen.
Få prøve.
Hei. Jeg har sittet i klingonfengsel.
Admiral.
Det er du.
Jeg er spesialist Burnham. Kan du røre deg?
Jeg kan ikke føle beina.
Tyler.
Her. Jeg er her.
- Her, kom igjen. - Er han skadet?
Han ble torturert av klingoner.
Hva er oppdraget, spesialist Burnham?
Lorca sendte oss for å plassere sensorer, så vi kan bryte klingondekket.
Jeg har behandlet pasienter med PTSD.
Han er i sjokk. Han kan ikke hjelpe deg.
- Jeg må til broen. - Drar du fra meg?
Jeg er nødt.
Her.
Discovery stråler oss ut når tiden er inne.
Tyler, hører du meg?
Jeg skal klare dette oppdraget. Jeg mente det jeg sa.
Alle skal hjem.
Skarpere!
Du må forutse bevegelsene hennes!
Forbindelse til Discovery etablert.
Den andre sensoren er på nett.
Klar til å motta data så snart de går i skjul.
Da tvinger vi dem. Svart beredskap.
Mr. Rhys, klar til å avfyre torpedoer når vi er ute.
- Våre folk er om bord, så bare en skrape. - Skal bli, kaptein.
Gi dem en smak av hva Discovery kan.
Hva gjør den?
Min herre, føderasjonsskipet er sporløst forsvunnet.
Så dette er Discoverys sagnomsuste makt.
Usynliggjør oss.
- De dødes skip blir usynlig. - Som planlagt.
Sensorene sender usynliggjøringsfrekvensen.
Start hoppsekvensen.
Starter sporemotorene om fem -
- fire... tre...
- ...to... - To...
- ...en. - Jeg elsker deg.
Nå.
Sensorene våre sender informasjonen.
Hold ut, Stamets. Fullfør hoppene, så har vi det vi trenger.
SPOREHOPP
Pulsen måler 182.
- Tilly, hvor mange hopp har vi igjen? - Nittiseks.
Tyler, du må fokusere på stemmen min.
Du er trygg.
Burnham kommer snart.
Det du opplever er virkningene av noe som har skjedd før.
Jeg vet det ikke føles slik, tro meg.
Det du ser er bare et minne.
- Du er her hos meg. - Få dem til å slutte.
De klarte ikke å knekke deg da. Så de kan ikke klare det nå.
Pust vanlig inn og sakte ut.
Bra. Fortsett sånn.
Hopp 59.
Hopp 60.
Hopp 61.
Hopp 62.
Hvordan går det?
Det er en lysning i skogen.
Det er slik de drar.
Hopp 63.
Maskinrommet til broen. Vi må avbryte.
Vi har 70 hopp igjen.
Sinusknuten sender 200 impulser i minuttet.
Avbryt dette!
Hold ham i live til han fullfører hoppene.
- Billioner av liv står på spill. - Hopp 64.
Det er en ordre.
Gir ham digoxin nå.
To komma fire milliliter.
Jeg elsker deg også.
Hopp 65.
Vakten rapporterer tegn på sabotasje.
Sektor 37, nær begravelseskammeret.
L'Rell.
Hun må ha klart å rømme.
Finn henne og kutt av beina hennes.
Vi tar oss av henne når vi er ferdige her.
Start warpmotorene.
Min herre?
Denne fremvisningen er en del av et knep.
Jeg akter ikke å bli narret.
Start warpmotorene.
Inntrenger! Alarm!
General Kol, kan vi prate?
Hvem er du?
Kan du klingonsk? Kom frem.
Apparatet er en universell oversetter.
Et eksempel på vår oppfinnsomhet.
Jeg ser bare nok et menneskelig forsøk
- på å stjele vår identitet. - Det beviser et ønske om kommunikasjon.
Er det derfor du er her på mitt skip, stjerneflåteinntrenger?
Du er Kol.
Du tok T'Kuvmas plass.
Og har du kommet for å ta plassen til det mennesket denne tilhører?
Jeg kan se at den betyr noe for deg.
Vel, den er hendig som tannpirker.
- Jeg trodde klingoner var hederlige. - Som om du forstår ære.
Hva er så hederlig ved å ta et skip som ikke tilhører deg?
Du var ikke med i slaget som startet krigen.
Du var ikke her da T'Kuvma falt.
Og hvordan vet du det?
Fordi jeg var her. Det var jeg som drepte T'Kuvma.
Løytnant, det kommer noen.
Det er grenser for hva jeg kan gjøre når jeg ikke kan bruke beina.
For Guds skyld, reis deg. Burnham er i fare og trenger hjelp.
Var det du som drepte T'Kuvma?
Da tilhørte denne din kaptein.
Hun het kaptein Philippa Georgiou.
Jeg angrer på at det jeg gjorde den dagen førte til denne krigen.
Mens jeg takker deg.
Jeg hadde ikke sittet ved makten om ikke det var for attentatet på T'Kuvma.
Lås henne inne.
Etter at jeg gir dem deres messias' drapsmann, -
- har T'Kuvmas fakkelbærende idioter -
- ikke annet valg enn å følge meg.
Skal du fange meg, så bevis at du er verdig.
T'Kuvma beseiret kvinnen den tilhørte.
Vis meg samme verdighet.
Jeg aksepterer din utfordring, menneske.
Tre.
To.
En.
Hoppsekvens fullført.
Nummer Én, hva med algoritmen?
Datamaskinen anslår fem minutter før analysen er klar
- og vi kan bryte gjennom dekket. - Vi er sårbare.
Jeg foreslår å hoppe til trygghet til vi har koden.
Hvorfor skyter de ikke?
De vurderer å dra. Det hadde jeg gjort.
Vi drar ikke uten Burnham og Tyler.
Din død vil sikre min plass -
- som den absolutte hersker av Klingon-imperiet.
Algoritmen er klar. Vi har usynliggjøringssignaturen.
Sender den til transportørrommet.
Hent dem, Nummer Én.
Jeg ser dem. Discovery til Tyler. Klar til transport.
Tyler til Discovery. Vi er to. Burnham er på broen.
- Vi henter deg først. - Jeg skal få deg bort herfra.
Skal seieren så lett bli min?
Spesialist Burnham, klar til transport.
Aldeles ikke.
Og ikke dette heller.
Løytnant Tyler og spesialist Burnham -
- er trygt om bord sammen med admiral Cornwell, -
- som er skadet, og en klingonfange
- i arresten. - En bonus.
Gjør klar alle tilgjengelige fotontorpedoer.
- Sikt på fiendeskipet. - Vi har koordinatene.
Vi ser dem.
Og skyt.
Admiral Cornwells ambulanse -
- kom trygt frem til stjernebase 88.
De opererer henne nå. De sier at hun blir helt frisk igjen.
Utmerket. Hils henne fra meg.
Pahvo er trygg. Den dekkebrytende algoritmen -
- finpusses slik at alle kan få den -
- og den blir sendt på en sikret kanal innen 11 timer.
Jo før, desto bedre.
Det rapporteres at skjulte klingonfartøy er på vei mot våre grenser, og mot deg.
Krigen er ikke vunnet ennå, men du har økt Stjerneflåtens sjanser.
- Tross dine uortodokse metoder. - Det tar jeg som et kompliment.
Nå må Discovery dra til trygghet.
Dra til stjernebase 46.
Der får du se at dine bragder har blitt lagt merke til.
Stjerneflåtekommandoen ønsker å gi deg Æreslegionen.
Jeg gleder meg til å gratulere deg personlig.
Sending avsluttet.
Kadett Decker, meld deg på befalsrommet.
- Du ser frisk og fin ut. - Dr. Culber.
Vil du komme inn?
Det er borte. De dødes skip.
Planeten Pahvo er trygg.
Vi sørget for det.
Nei. Du gjorde det.
Så takk for at du ikke ga opp.
Jeg lurer på noe.
Du latet som.
Som om ingenting påvirker deg.
Jeg var misunnelig på den evnen.
Men da du så den klingonen...
Hvem er hun?
Jeg tror du vet det.
Du var fangen hennes.
Ja.
Hun heter L'Rell.
Hun er grunnen til at jeg har hatt mareritt -
- etter at kaptein Lorca og jeg rømte.
Hun er også grunnen til at jeg lever.
To hundre og tjuesju dager.
Det tok bare én å innse at jeg ikke kom til å overleve -
- med mindre jeg tok et valg.
Hva gjorde du?
Jeg overlevde.
Den klingonen... gjorde mer enn å ta meg til fange.
Hun torturerte meg.
Hun fattet en viss -
- interesse i meg. Og jeg øynet en utvei.
En måte å overleve dag én, dag ti, dag 20, dag 97 på...
Jeg oppfordret til det.
Hennes hengivenhet og besettelse.
Hvis ikke, hadde jeg også dødd.
Og jeg slapp ut.
Jeg får leve videre.
Men saken er -
- hvis ikke det hadde skjedd, ville jeg ikke vært her. Med deg.
Og det gjør det nesten... verdt det.
Er det rart?
Nei.
Jeg er glad for at du er her.
Du får leve livet ditt slik du fortjener.
Ikke i krig -
- men i fred.
Jeg har funnet fred.
Her.
De ville gi meg en medalje for å ha ledet oppdraget, -
- for å ha reddet Pahvo, tenk det.
- Jeg sa de måtte gi den til deg. - Det er -
- ikke nødvending.
Du utførte hoppene. Du risikerte alt.
Hadde ikke vært mulig uten deg. Du var så dyktig -
- at klingonene kommer for å ta hevn.
Skulle ønske vi kunne bli.
Men Stjerneflåten beordret oss til stjernebase 46.
- Skal jeg hoppe? - Det ville jeg aldri bedt om.
Du har gjort nok. Vi bruker warpmotorene.
Hva med klingonene? Jeg gjør ett hopp til -
- for å få mannskapet i trygghet. De har alt risikert mye.
Hvis du er sikker.
Takk.
Vi skal vinne krigen takket være deg.
Etter dette er det et nytt kapittel for oss.
Du har åpnet døren til en helt ny epoke for utforskning.
Dataene fra mikrohoppene bringer oss nærmere enn noensinne -
- å forstå universets mysterier.
Nei, kaptein. Jeg mener kun ett hopp til.
Etter det er jeg ferdig.
Å reise i mycelnettverket -
- er som å stå sammen med de mest uforståelige prikkene -
- av vår himmelske eksistens.
Jeg har sett disse stjernene via en linse ingen andre har tilgang på, -
- og det må være nok for meg.
Fordi jeg trenger Stjerneflåtens beste leger til å finne ut -
- hva som er galt med meg.
Et siste hopp, da.
Du har tjent Føderasjonen på hederlig vis.
Jeg har deg å takke for utsikten.
Er du klar?
Hva har du gjort?
Ikke vær redd.
De skal aldri få skade deg.
Kommandostasjoner.
- Kommandostasjoner. - Snart.
VARSEL
- Sensorene av. - Mr. Stamets?
- Skal vi sette dette slitne fartøy i dokk? - Ja, kaptein.
Det ligger en måne nær stjernebase 46, og jeg hører de har -
- et utmerket kasseeliansk operahus -
- hvor de for tiden fremfører La Bohéme.
Vi kan gå sammen.
Sier du at du faktisk blir med meg?
Bare dette hoppet.
Og så kommer jeg til å ha mye fritid.
SPOREHOPPKOORDINATER
La oss dra hjem.
Hva skjer, kadett?
Datamaskinen sier hoppet var ufullstendig.
Kroppen bryter sammen.
Hva er galt med ham? Hva skjer med øynene hans?
Så mange.
Jeg kan se alle sammen.
Utallige permutasjoner.
- Det er... enestående. - Paul.
- Paul! - Skipets status.
Strukturelle skader, men alle systemer er på nett.
Mr. Saru, hvor er vi?
Jeg... Jeg er ikke sikker.
De vanlige metodene klarer ikke å bekrefte hvor vi er.
Sensorene går i spinn.
- Hvor er stjernebasen? - Ikke hvor den burde være.
Er vi omgitt av klingon-vrakrester?
Kaptein...
Jeg er redd jeg ikke vet hvor vi er.
Tekst: Lise McKay