EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
- Tidigare i Star Trek Discovery: - Ett parallellt universum.
Vi är inte de första som har hamnat här.
U.S.S. Defiant. Vi kan ta oss hem om vi vet hur de kom hit.
Vad döljer du?
Jag har en människas ansikte, men på insidan är jag Voq, ingens son.
Stamets är inuti nätverket.
Vi måste sätta nätverket i honom.
Hej, Paul. Jag hoppades att du skulle hitta hit.
Han klarar inte ansträngningen.
Om vi kopplar ur honom nu förlorar vi honom helt.
Jag förmodas vara död. Du är på flykt för mordet på mig.
Du försökte en kupp mot kejsaren. Du tros ha flytt.
Kapten Michael Burnham.
Bugar du inte inför kejsaren?
Kurs bekräftad till kejserliga flaggskeppet I.S.S. Charon
på hemliga koordinater.
Avstånd: 27 miljoner km.
Aktiverar motorer, warpfaktor ett. Autopilot aktiverad.
Jag fick ett anrop från kommendörkapten Saru innan vi åkte.
Han avkodade datan vi smugglade från Shenzhou om Defiant.
Filen är censurerad.
Det finns data om hur Defiant hamnade här.
Det kallas "interfasisk rymd".
Men var den rymden finns, de exakta koordinaterna, är bortplockat.
Vi måste hitta ursprungsrapporten.
Arkiven kommer att finnas i det kejserliga palatset,
dit vi lyckligtvis är på väg.
Somliga ser glaset som halvfullt.
Jag skapade ett smärtstillande för att bedöva dina nervreceptorer.
- Bör hjälpa mot tortyren. - Det uppskattas.
Du ordnar fram uppgifterna om Defiant och tar oss därifrån. Det vet jag.
Burnham, jag behöver dig. Du behöver dig.
Vad är du rädd för?
- Georgiou. - Du menar kejsare Georgiou.
Logiken talar för att hon inte är kvinnan jag förrådde.
Men det känns inte så.
Din Georgiou är död.
Hon är ett spöke.
Var du aldrig rädd för spöken?
Warpmotor avaktiverad.
Kejserliga palatsets säkra gräns avläst.
Skyttel från I.S.S. Shenzhou bekräftad.
Ni får närma er Charon.
Har hans tillstånd förbättrats?
Sedan sporterapin påbörjades på nytt har löjtnant Stamets hjärnaktivitet ökat,
glukos-och syrekonsumtionen har ökat drastiskt,
beta-och infralåga vågor är skyhöga och...
Det är subjektivt, men han ser bättre ut. Se på hans hud.
Jag beundrar din optimism. Men vi ska kalla det för vad det är... koma.
Med behandlingen ska vi återkoppla medvetandet.
Något pågår i hans huvud. Vi måste låta det ske.
Det måste gå fortare om han ska hjälpa oss komma hem.
Defiants data gav inte mycket.
Om kapten och Burnham inte hittar koordinaterna
som visar var Defiant korsade över är spordriften vår enda väg hem.
Och den är obrukbar så länge Stamets är i det tillståndet.
Kommendörkapten Saru, rapportera till sjukstugan.
Uppfattat.
Kämpa på.
Laga honom.
Är du därinne, löjtnant?
Är du därinne?
Vad är detta?
Är jag död?
Är det livet efter detta?
Är du en narcissistisk Virgil, som leder mig till min dom?
Ja, Paul. Du hade fel om allt.
Gud finns och hon är mycket arg på dig.
Du trodde på mig. Det kan du inte förneka.
Du borde ha sett ditt ansikte. Eller vårt ansikte.
Oslagbart.
Finns det ingen Gud?
Du lever fortfarande, så vem vet?
Men om jag inte är död, vem är du?
Du. I mitt universum.
Trevligt att ses.
- Vänta. Detta är mitt skepp. - Nej, du är kvar i mycelnätverket.
Men det vet vad du vet och vill göra dig bekväm.
Ditt fysiska jag ligger i koma på Discovery.
Men din neurala energi tog en omväg.
- Intressant, hur hamnade du här? - Jag är också astromykolog.
Jag utförde experiment i labbet på kejsarens palatsskepp.
Det skedde en olycka och jag hamnade här med.
Vi verkar ha parallella öden.
Av vad jag kan se är min fysiska form också i ett katatoniskt tillstånd.
Jag förlorade hoppet tills du började färdas på mycelnätverket.
Jag spårade hur du kom och gick. Jag har försökt ta kontakt,
men har inte kunnat skicka mer än glimtar.
- Bilder av mitt universum. - Det förklarar det jag har sett.
Visioner av ett palats. Tilly som kapten.
Jag trodde att jag var galen, men det var bara du.
- Var är utgången? - Det är din uppgift.
- Du är navigatören. Navigera oss ut. - Vi går till labbet.
Det kan vara där.
Vad är det där?
Det är något fel inuti nätverket.
Jag råkade svepas in och var vilse i flera dagar.
Maskinrummet är ditåt.
Kom nu.
Fienden är här.
Det är där borta.
Välkommen till vägen ut.
Imperiets herrar. Privilegierade gäster.
Hell hennes kejserliga majestät. Fäderneslandets moder.
Vulcans överhertig. Qo'noS härskare. Andors regent.
Hell kejsare Philippa Georgiou Augustus Iaponius Centarius.
Hell kejsaren.
Kejsare, jag presenterar
kapten Michael Burnham från stjärnskeppet Shenzhou.
Kapten Burnham.
Ett ansikte jag aldrig trodde att jag skulle få se igen.
Välj en.
Du borde veta vad du söker hos en kelpier.
Den där.
Sätt fart.
- Har du med en gåva? - Kapten Gabriel Lorca.
För kejsarens rättvisa.
Sent omsider.
Skulle jag buga för dig?
Jag bugar inte.
Ditt liv blir långt, Gabriel.
Och vartenda stund ska spenderas i ett tortyrbås.
Ett rättvist pris för din högtflygande ambition.
Ta honom till arrest C. Enbart det bästa för vår nya gäst.
Du kunde ha dött medan du jagade förrädaren genom universum.
Jag... är glad att det inte hände.
Låt henne vila och inställ henne sedan hos mig för middag.
Ja, kejsare.
Vi har mycket att tala om.
Allt ska bli som det var.
Dotter.
Vidriga människor! Låt mig dö!
Vad ska vi göra? Han förstörde en biobädd och skanner.
- Bedöva honom. - Det har jag.
Jag ska döda er, i T'Kuvmas namn!
Det är klingonska.
Enligt Burnham sade han sig vara klingon, men hur är det möjligt?
Hans arvsmassa matchar den vi har för löjtnant Ash Tyler.
Men hjärnvågorna är oregelbundna.
Om vi inte kan ta reda på hur de satte en klingon i honom
- vet jag ingen behandling. - Kommendörkapten...
Burnham. Är hon okej?
- Hon mår bra. - Bra.
Saru.
Hjälp mig.
Snälla.
Ge honom en ny dos, tack.
Maten är utsökt som vanligt.
Ingen tillagar kelpier som kejserliga kocken.
Här. Ta mina ganglier.
Det förtjänar du.
Du är för generös.
Varför lämnade du mig då?
Jag gav dig allt.
Bästa utbildningen.
Ofattbara rikedomar.
- Ett eget skepp. - Jag förtjänade Shenzhou.
Du tvekade att använda det vid Harlak.
Rebellerna kunde ha flytt. Jag fick sköta det själv.
- Jag hade det under kontroll. - Du är vek.
Och du är grym.
- Säg om du saknar mig. Eller låt mig vara. - Jag trodde att du var död.
Lorcas män finns överallt, även här ombord.
Om du hade vetat att jag levde hade de gjort det med.
Då hade jag inte kunnat lägga mig i bakhåll.
Kunde aldrig avgöra när du ljög för mig.
Som tur är...
...vet jag denna gång.
Du försökte alltid överlista mig. Även som barn. Varför?
För att du förlorade dina föräldrar? Att imperiet fick min uppmärksamhet?
Eller är du bara funtad så?
Varför blev du aldrig nöjd?
Jag visste att du samarbetade med Lorca
och att ni skulle döda mig och ta över tronen.
Varför kom ni två tillbaka?
Snälla, Philippa.
Är det "Philippa" nu?
Det var "moder" för inte så länge sen.
Vakter.
För henne till tronrummet. Samla mitt råd.
Jag ska avrätta henne för förräderi.
Nätverkets utgång hittas lättast om man vet var Discovery kom in,
så vi kan orientera oss.
Och när jag vet det kan vi hitta bästa vägen ut.
Vad?
Koordinaterna från sista hoppet är inte här.
- Säg att du inte är värdelös. - Varför kliar armen så?
Det är inget.
Kul att se att jag ljuger dåligt i alla universum.
Är det... Armillaria ostoyae?
Det är nätverket. Det tar över mig.
- Jag har varit här för länge. - Paul.
Hugh?
- Såg du honom? - Vem då?
Han var här. Då måste han vara fångad med.
Nej, nej. Om vi inte fokuserar på vad vi gör
kommer du vilse och då kommer vi aldrig ut. Sluta!
Kapten Michael Burnham.
Du har dömts till döden för dina brott mot Terras tron.
Har du några sista ord innan vår vedergällning utförs?
Du visar åtminstone lite mod.
Jag älskar dig verkligen, Michael.
Ingen annan i kejsardömet hade fått en snabb och barmhärtig död.
Du älskar inte mig för du känner inte mig.
Vi hade aldrig träffats förut.
Jag är inte din Michael Burnham, men jag är Michael Burnham.
I ett annat universum.
Jag har bevis.
I min ficka.
Lord Eling, ta fram detta bevis.
Ja, kejsare.
Den metallbiten innehåller min världs kvantvarians.
Det är subtilt, men finns där. Det går inte att förfalska.
Den tillhörde min kapten.
Den tillhörde dig.
Vårt band verkar vara starkt nog att korsa flera universum.
AVLÄSER...
KVANTVARIANS DETEKTERAD
Vilket sällsamt koncept.
Parallella universum.
- Lord Eling, kan du bevara en hemlighet? - Ja, kejsare.
Bra. Städa upp här.
Yttra inte ett ord till någon så blir du guvernör av Andor.
Ja, kejsare.
Detta är från Förenade planetfederationen.
Och det är visst du med.
Du måste vilja ha något.
Löjtnant Tyler lider.
Han tror att han är klingon.
Då har han vaknat.
Jag vet inte vad ni planerade men det kan inte ha varit detta.
- Du måste kunna hjälpa honom. - Det finns inget att hjälpa.
Under mannens underlägsna kropp finns en hängiven krigare
som har offrat allt och är T'Kuvmas utvalda efterträdare.
Han ska leda vägen för sin ras.
Han ska vinna kriget.
Då hörde du väl inte.
Discovery kastades in i ett parallellt universum.
Här är kriget över och ni förlorade.
- Lögn. - Det önskar jag.
Men kriget och all er ondska spelar ingen roll längre.
Allt som återstår är lidandet av en individ som jag tror du känner för.
Jag vet inte var er Voq slutar och vår Tyler börjar, men båda är i fara.
Frågan är: tänker du utplåna deras smärta?
Den du kallar Tyler fångades vid Slaget vid dubbelstjärnan.
Vi skördade hans DNA, återskapade hans medvetande
och återuppbyggde minnet.
Vi modifierade Voq till ett skal som liknar en människas.
Vi ympade in hans psyke i Tylers.
Därmed har Voq gett sin kropp och själ för vår ideologi.
Även om han lider för det.
Han accepterade lidandet för att besegra fienden.
Det är vad det betyder att vara soldat.
Det är krig.
Hugh?
Hej.
Visste inte om du skulle komma. Alla försök att locka dig från jobbet...
...med middag, vin...
Är du fast i nätverket med?
Nej.
Jag är borta.
"Borta"?
Du vet inte, va?
Paul, jag är ledsen.
Men jag dog.
Du har ingen anledning att plåga min kapten för Lorcas brott.
Din kapten kanske inte är bekväm, men det är jag... för stunden.
Vi är här av en olyckshändelse. Vi vill återvända till vårt universum.
- Men vi behöver din hjälp. - Ni är inkräktare från en annan armé.
Vad har jag för anledning att hjälpa er?
Du bryr dig om Burnham.
Trots sveket älskar du henne.
Ni är farliga.
Federationen.
Det vet jag från filerna på Defiant.
Det är därför de är hemligstämplade.
"Jämlikhet, frihet, samarbete."
Hörnstenar för framgångsrika kulturer.
Vanföreställningar som terranerna övergav. Destruktiva idéer som främjar uppror.
Ni ska inte få infektera oss igen.
Vi behöver de censurerade uppgifterna om Defiant.
Det hjälper oss komma tillbaka, sen hör du inte av oss igen.
Dokumenten hjälper er inte.
Defiant hamnade här genom en interfasisk rymd
som inte bara resulterade i en tidsanomali
utan även hade förödande kognitiva effekter på besättningen.
De blev galna.
De slet sönder varann.
Jag är överraskad att samma sak inte hände er.
- Vi kom hit på ett annat sätt. - Hur?
Motorfel.
Warpmotorer kan inte korsa barriärer mellan universum.
Vad driver ert skepp?
Vi hoppade hit med en förflyttningsaktiverad spordrift.
Jag vill se teknologin.
Vi byter ritningarna för er motor mot er frihet.
Hur vet jag att du släpper oss?
- Var din Georgiou en kvinna av heder? - Till fullo.
Tro då inte att jag inte är det.
Tyler bröt sig loss.
Han gjorde detta.
Han är för våldsam för sjukstugan. Våra läkare kan inte hjälpa honom.
Jag ber dig en sista gång.
Kan du?
Nej.
Aktivera.
Du har avgjort varelsens helvetiska öde.
Människa mot klingon i en kropp.
Det är krig.
Det kan vändas.
Men enbart jag kan sköta det.
Kapten.
Jag tar över härifrån.
Säg mig, Gabriel, var har du gömt dig sedan Buran sprängdes?
- Med vänner. - Vad har du för vänner kvar?
Kejsaren hittade varenda en av dina lojalister.
Vi fyllde hangarrummet med tortyrbås för att få plats med alla.
Ändå är det bara vi två.
- Det känns personligt. - Det är personligt.
Hon var min syster.
Detta är DNA från en comtaxansk parasit på Tonnata VII.
Det fungerar inte bra med vårt.
Erkänn vad du gjorde.
Annars?
Gabriel?
- Du lever. Jag trodde de ljög. - Upp med hakan, soldat.
De frågade oss alla om du var död och jag sa nej.
Jag sa nej för jag ville tro.
- Vad har du att säga? - Om vad?
- Min syster. - Det var så många kvinnor.
- Det är bra att vara kapten. - Säg hennes namn.
Säg hennes namn så dödar jag inte din vän.
Säg det bara.
Snälla.
Låt honom vara. Det är mellan dig och mig.
När jag ser dig ser jag inte människan.
Jag ser krigaren som gav allt för sitt folk.
Kahless, ge mig ljus.
Fader, ge mig visdom.
Moder, ge mig dryck.
Broder, ge mig styrka.
Syster, ge mig familj.
Jag såg dig dö.
Jag såg Tyler döda dig.
Jag höll din kropp i mina armar.
Var det ingen dröm?
Det önskar jag.
Jag minns dina armar runt mig.
- Jag kände mig trygg med dig. - Stamets, ge dig av.
Platsen är kvicksand.
- Om vi inte går dör vi. - Dator, spela kasseelisk opera.
Arian han älskar. Den jag hatar.
- Detta förändrar inget. - Det vill jag inte.
Jag vill ha det som det var.
Snälla, låt det bli som det var.
- Det här är perfekt. - Detta var den bästa tiden med dig.
Visste du att jag älskade dig? Sa jag det nog?
Du visade mig...
...hela tiden.
Berätta om din dag.
Den var hemsk. Min partner är död. Mitt livsverk är till intet.
Vad jag trodde var vackert är ont och mycelnätverket är helvetet.
Nej, Paul. Du hade rätt.
Nätverket är en gåva. Det är tråden som väver liv genom rymden.
- Men det är i fara. - Ja, vi är i fara.
Det äter upp mig. Det andra jag.
Det andra du förtjänar det.
Den Stamets utnyttjade det för egen vinning.
Han förstörde det. Jag var tvungen att varna dig.
Skadan sprider sig. Snart kommer allt överallt att utplånas.
- Rädda oss genom att rädda nätverket. - Hur? Jag kommer inte ens ut.
Du ligger i koma på Discovery.
Det enklaste sättet är bara att öppna ögonen.
Jag vill inte säga farväl.
Det är aldrig farväl.
Är det inte vad du lärde oss?
Inget härinne är någonsin borta.
Jag tror på dig, Paul.
Jag älskar dig.
Följ musiken, Paul. Leta efter gläntan i skogen.
Öppna ögonen.
Jag är tillbaka.
Han gjorde det.
Oj... Löjtnant, du är tillbaka. Han är tillbaka.
Och han går. Det är nog ingen bra idé.
- Vet du hur länge du låg i koma? - Jag vet om Hugh.
Men du måste följa med mig.
Det är för sent.
Sjukdomen har spridit sig till våra lager.
Inget illa menat, men det skulle kännas bättre om kapten Lorca
begärde att vi skulle möta er.
Tro mig, jag med, men han är inlåst.
- Hans säkerhet hänger på er ankomst. - Uppfattat.
Jag skickar koordinaterna till kejsarens skepp.
- Vi ses snart. - De är verkligen Federationen.
De skulle aldrig överge dig eller er kapten.
Regler att leva efter.
Regler att dö för.
Min syster älskade dig. Säg hennes namn och be om förlåtelse.
Jag måste till kapten.
Han överlever inte tortyrbåset länge till.
Om ditt band till mig korsar universum gör hans svek det med.
Den Lorca jag kände var min högra hand.
Jag lät honom sköta Imperiets känsligaste uppdrag.
Jag litade på honom med dig.
Jag förstår inte.
När jag adopterade dig fick du en mor.
Men trots min vägledning och tillgivenhet fattades något.
I Lorca såg du en far.
Tills du växte upp och det blev mer.
- Menar du att Lorca och jag? - Han förförde dig.
Han valde dig.
Jag valde dig, men inte av anledningen du tror.
Han sa att ödet förde er samman.
Trots olika universum lyckas människor ändå hitta varandra.
Det är det starkaste beviset på ödet jag sett.
Han sa att han skulle korsa tid och rymd för att ta vad som var hans.
De 133 hopp vi gjorde fyllde luckorna.
En otroligt lyckosam slump.
Du är känslig för ljus.
Bara jämfört med människor från ert universum.
Det är den enda biologiska skillnaden mellan våra raser.
Dö inte, din depraverade jävel.
Han behövde mig för att komma ombord. Du hade inte tillåtit det annars.
Lev, annars dör jag.
Du har rätt.
Han ville komma åt dig.
Det var ingen tillfällighet. Min kapten är inte från mitt universum.
Han är från ditt.
Ava.
Din syster hette Ava...
Och jag gillade henne, men någon bättre dök upp.
Undertexter: Tomas Lundholm