Detta har hänt...
Jag vet inte vad du hörde...
Du menar om att Izzy inte är er systerdotter?
Eller att ni betalar henne för att ha perverst sex med er?
Vadå? Nej. Ava.
Vi måste förhandla.
Weinstock ska gå i pension. Han vill att jag efterträder honom.
Det är inte officiellt förrän styrelsen...
- Styrelsen? - Ursäkta?
Lori har accepterat en plats
i styrelsen vid den ansedda Hamilton School.
Izzy gillar er mycket, så jag...
- Gillar hon oss? - Sa hon...
Skitstövlar. Fokusera.
Vi ska göra annat än att bara ha sex. Vi ska hänga.
Det här kanske funkar.
Mot okända mål.
Förhållandet med fler personer?
Måste det vara så läskigt?
Ber ni mig att flytta ihop med er?
Trodde du att det var permanent?
Ni förtjänar inte mig.
Så ja.
Det här förändrar ingenting.
Vår överenskommelse fortsätter, även om den där är avslutad.
- Älskling, strunta i det. - Jag skriker.
- Jag berättar för mamma. - Gör det om du vågar.
Gå och berätta det för din mamma på en gång.
Hör noga på och minns det.
Vi kommer att finnas tvärsöver gatan
och utnyttja all vaken tid till att planera din smärtsamma undergång.
Och vi känner andra vuxna som arbetar med högre utbildning och inom polisen.
Och här är grädden på ditt jävla mos.
Många av dem skulle älska att krossa en självbelåten, överberättigad Ava.
Ja. Ditt namn kommer att bli den vidrigaste av alla förolämpningar.
"Herregud, hon är en sån Ava."
Och jag spelar visserligen inte själv,
men att spela fotboll är visst enklare med två friska ben.
Så du kan skvallra på oss eller gå och lägga dig, lilla du.
Men jag rekommenderar inte båda.
Förstår du vad jag menar?
- Ja. - Ja.
- Okej. - Ja, frun.
Jag är glad att vi förstår varann. Kalla mig inte frun, din lilla skit.
Nu går vi och gör barn.
- Gå och lägg dig, lilla du. - Okej.
Helvete.
Förlåt, jag ville verkligen och sen ville jag inte.
Det var en dum idé.
Izzy lämnade oss för tio minuter sen.
Var det ett misstag?
Vilket? Hela grejen eller att göra slut med Izzy?
Båda, jag vet inte.
Det kanske var oundvikligt. Det hade nog aldrig fungerat.
Folk gör inte så här.
Är det en orsak till att inte göra nåt? För att man inte brukar göra det?
Ärligt talat? Ja, jag tror det.
Okej.
Home Seekers.
- Det låter så bra just nu. - Inte sant?
Jävla idiot!
Då var det dags igen.
Du ser upprörd ut, Izzy.
Jag...
Jag har rökt upp allt här hemma, så...
För tio minuter sen hade du sett mig röka på kamomillte och en död krukväxt.
Är det slut den här gången? På riktigt?
Ja.
Vill du prata om det?
Måste jag det?
Nej. Det var en högriskaffär från början.
Så det spelar egentligen ingen roll vad som hände.
Är du ledsen?
Förödmjukad?
Arg?
Utmattad.
Mest förödmjukad.
Jag fick en uppenbarelse,
när jag stod i min pyjamas i förorten,
omringad av familjer med normala liv.
De kände inte som jag gjorde.
De var uttråkade och jag var nåt annorlunda.
Jag gifte mig nästan när jag var 18.
Lägg av.
Très appalachiskt, visst?
Jag var så kär
att jag knappt kunde äta eller sova eller andas.
Den kändes i hela kroppen.
Vi hittade en söt liten hippiekyrka i Sonoma.
Vad hände?
Samma dag som vi skulle rymma till vårt underbara liv,
så berättade han att han skulle åka till Brown University.
- Fegt. - Mina väskor var packade när han sa det.
Ja.
Jag tror att jag då...
...insåg att han var för perfekt.
Sant. Man kan inte lita på män med så mycket makt.
Nej.
När jag vill, av nån sjuk orsak, kan jag fortfarande känna vad jag kände då.
Som om jag är död inombords.
Lee satte en hel kontinent mellan oss och jag blev som galen.
Jag körde tvärsöver landet som den där galna astronautbruden.
Men utan blöjor, för det vore sjukt.
Men när han såg på mig, så kände han bara medlidande.
Ingen kärlek eller den minsta osäkerhet. Bara medlidande.
Jag visste att om 10 år skulle han berätta historien och inte minnas mitt namn.
Jag...
Jag satte mig i bilen och körde iväg.
Jag ville inte berätta det.
Men det är en del av vem jag är.
Och du skulle aldrig kunna känna mig på riktigt, om jag inte berättade.
- Jag är glad att du gjorde det. - Jag med.
Överraskande nog.
Vad är sensmoralen?
Att det blir bättre.
Det gjorde lite mindre ont när jag kom hem.
Och mycket mindre ont efter att jag hade knullat Trey Larker ner i koma.
- Låt mig gissa, Lees vän? - Bästa vän.
Så jag ska alltså ligga med Trakarskys alla grannar?
Nej, Izzy. Du är hopplös.
Bara alla de gillar.
Du är hemsk.
Visste du att jag har spelat softball?
Nej.
Okej, jag ljög.
Jag är bara en finlemmad kvinna som står i ditt sovrum mitt i natten
med ett baseballträ.
- Lori kom på det. - Jag sa inget. Jag lovar.
Kanske. Kanske inte.
Men jag vägrar vara kvinnan som inte står vid sina psykotiska hot.
Det kanske krävs några slag.
Nej!
Ava?
- Herregud. - Du är svettig.
- Du höll väl inte... - Nej, mamma.
Vad vill du?
- Kalla mig galen... - Du är mer än galen.
...men allt detta med "systerdottern som föll ner från himlen" stör mig.
Har du tänkt på att du kanske är förblindad av hämndlystnad
för alla gånger som de coola ungarna svek dig?
Att du kanske håller på att gå för långt, och bara ska låta det vara?
Okej.
Det där var både imponerande och känslomässigt utrensande.
Faktiskt en tankeställare.
Och jag lovar att vända min nyfikenhet inåt.
Så fort som du har hittat Jacqueline Isabelles efternamn
och nån form av social webbsida eller nåt som visar att hon och Jacks syster
inte skulle kunna identifiera varann och än mindre dela DNA, okej?
Så du avvisar min tankeställare.
Gör det för mig.
För kvinnan som pressade ut ditt stora huvud ur sin vagina.
Äckligt.
Efter det är allt över, och jag ska vara snäll mot grannarna.
Tänk om vi är dömda till att inte kunna fortplanta oss. Vad gör vi då?
Varför säger du så?
Då får vi hitta ett annat program eller adoptera.
- Eller både och. - Okej.
Och långt efter det att våra barn tycker att vi är för pinsamma
eller för irriterande för att umgås med,
och långt efter det att Izzy har gått vidare med nån annan,
så kommer historien fortfarande att handla om oss, Em.
Så kommer det alltid att vara.
- Det är en fin replik. - Visst?
Ja. Det är en mycket fin replik.
- Och vi är tillbaka. - Kom hit.
- Hörde du det? - Jag hörde ingenting.
Inte jag heller.
Tror du att det kan vara... Izzy?
Okej.
Vi måste prata.
- Problem att sova? - Nej. Problem med Lori.
Det är sent. Vad är det?
Lori vill att jag går ut på nätet för att ta reda på om Izzy är din systerdotter.
- Fan. - Hon vet att jag kan.
Jag kan göra det!
Så varför gör du det inte?
Det är en möjlighet att få tyst på henne permanent.
Vi måste se Izzy, dig och din syster på en bild.
Nej, det är omöjligt. Den bilden finns inte.
Det är därför du är här.
- Nu fattar du. - Jag förstår.
Först fixar vi en sida åt Jacqueline Isabelle...
...vad nu din systers efternamn är.
Deering.
- Och Izzy? - Silva.
Jag har öppnat ett konto.
Jag ska bara ta bilder från Izzy.
Klart.
Nu finns Jacqueline Isabelle Deering.
- Bara så där? - Bara så där. Jag vet.
Konstigt, jag hittar ingen hemsida för Jack Trakarsky.
- Jag har ingen. - Inte jag heller. Förstod aldrig vitsen.
Vad?
Jag har bilder i mobilen. Jag kan messa dig.
Gör det nu.
- Varför hjälper du oss? - Jag vet inte, Emma.
Kanske för att du är en mordisk psykopat.
- Ja, det är hon. - Nej. Sluta.
Jag skulle vilja kunna sova inom den närmsta framtiden.
- Skicka bilden. - Jag försöker.
- Jag vill bara lägga det bakom mig. - Förlåt, Ava.
Du förstår väl att jag aldrig skulle...
Du skulle aldrig?
Hon skulle aldrig vilja åka i fängelse igen för att ha skadat folk.
Hon är farlig.
Sak samma.
Du, Neen?
Jag ska åka hem.
Du är hemma.
Nej, som hemma-hemma.
Som i Colorado.
- Vad hände med klick-klart? - Jag är ingen photoshop-expert.
Klick-klart. Så där ja.
- Är det klart? - Ja, det är klart.
Kolla.
Vad tycker ni?
- Vi är inte imponerade. - Inte?
Det funkar.
Där är du, där är din syster och där är Izzy.
Hon står bakom er, på en låda, eller nåt.
Ja, folk brukar ju göra det på fejkade bilder.
Hon är ju gigantisk. Kan du inget om proportioner?
Jag tycker att det är ganska bra.
Herregud.
Det är en generationsgrej. Jag ser det i skolan.
Ungar nu för tiden tror att vad skit de än gör är konst.
Vi ser bilden som den verkligen är. Hon ser nåt annat.
De ser saker genom sina ego-linser.
Ja, men den är så dålig.
Izzy ser ut som den döda systern som dyker upp i familjebilder.
Tycker du att det är bra? Kommer Lori att gå på det här?
- Absolut. - Det är fascinerande.
Vad ska vi göra?
Det här är en nödsituation. Vi måste kalla in ett proffs.
Jag är häftig.
- Så du tänker inte hjälpa mig? - Nix.
Du beter dig som ett barn.
Är det jag som rymmer hem till mamma?
Det är mitt i terminen.
Spelar roll. Som om jag nånsin kommer att kunna ge andra råd.
Dessutom är det Halloween.
Vi skulle vara tvillingarna från The Shining,
men slampigare.
Det funkar inte som enmansshow.
Du har råttsvansar, Mary Janes-skor, och kort klänning så att musen syns.
Jag tror det funkar.
Kom igen. Du kan väl åka imorgon?
Jag super dig full. Vi kan bekänna vår druckna, systerliga kärlek för varann,
och du stannar, och så kan vi hitta en bra psykiater här i Portland.
Vill du ha den här?
Nej.
Jag köpte en biljett till ett flyg imorgon kväll,
vilket tekniskt sett är ikväll och jag måste åka med.
Varför gjorde du så?
- Nina. - Säg inget.
Jisses. Supermoget.
Nina, kom igen.
De senaste sex dagarna...
Andy, en överdrivet stor mängd THC och alkohol,
Trakarskys, ett jävla C på ett mitterminsprov.
Det är bara symtom på ett större problem som jag måste reda ut.
- Se på mig, Nina. - Nej.
Du sitter i en snurrfåtölj, så...
Sluta.
Ta bort händerna från ansiktet.
Nina. Sluta.
Jag hade sex med ett gift par.
Och jag blev kär i dem på bara några där.
Jag gick hem till dem i min pyjamas,
med en väska fylld med droger och en karaokemaskin.
Och? Folk gör sånt hela tiden.
- Nej, det gör de inte. - Jo, det gör de.
De gör inte det.
Det är stört.
Ja. Jag bara...
Jag måste gå till botten med det här.
Ordna upp saker med mamma.
Kanske även med pappa.
Kan du förstå det?
Vi har hela dan ihop.
Du måste hjälpa mig packa för hälften här är ditt.
Sen kan du släpa ombord mig på planet, och gör entré på festen lagom sent.
Okej?
När kommer du tillbaka?
Efter lovet, eller Thanksgiving?
Izzy?
Jag ska ta det igen och prata långsamt.
Hur länge ska du stanna i Colorado?
Det är en enkel biljett.
Jag måste vara borta ett tag.
Borta från vadå?
Jack och Emma.
Du vill bevisa att tjejen är Trakarskys sexleksak,
frysa ut dem offentligt och förstöra Jacks karriär
som hämnd för att de har hållit oss utanför deras inre krets.
Låter det riktigt?
Det gör det. Du förstår mig. Har alltid gjort det.
Och du inser inte att det är såna här skitsaker
som ställt oss utanför från början?
Väck Ava. Låt henne snoka på nätet åt dig.
Acceptera inte ett nej.
Tror du verkligen att det är okej?
Faktiskt, älskling, så tycker jag att det är helt jävla stört.
Men inget man ligger sömnlös för.
Det här är som en mardröm.
Tajmingen är usel, eftersom det bara är några timmar sen
du delade med dig av ditt självgoda missnöje.
Om du kallar mig kräk, så fixar jag inte de här vidrigheterna.
Du kan låta riktigt fördömande.
Och? Du väckte mig kl. 03.00 för att fixa ditt Photoshop-misstag.
- Vi har skämtat om det, men jag blir arg. - Blir du?
- Jag kunde ha ringt många andra. - Jaså?
Har du vänner du kan ringa i ett sånt här läge?
Hämta telefonlistan. Har du listan?
Var är listan med alla personer du kan ringa?
Ring dem.
Ska jag slå numret åt dig?
Jack menade att tacka dig.
Tack.
Jag uppskattar det. Förlåt. Jag är glad att du är här.
Det är ditt expertområde och vi måste rensa upp den här röran.
Tror du att Photoshop kan rensa upp röran? Skämtar du?
Du skulle behöva tonvis med handsprit för det.
Häll ut det på gatan. Det kanske kan rensa upp.
Ta inte illa upp. Jag dömer dig inte.
Hela grejen är en enda röra.
Jag vill aldrig mer höra talas om den igen.
Alla går bara vidare.
Detta är sista gången vi pratar om den.
Vi går vidare. Du också.
Absolut. Tveklöst.
Jösses. Jag blir lika förskräckt varje gång.
- Den är som en rymmarsmurf. - Herregud.
Kolla bakgrunden.
Jag kunde ha ritat nåt bättre.
Jag har aldrig sett nån knäppare bild.
Det är som en mardröm. Som en konstlektion från helvetet.
Kanterna är alldeles ojämna.
- Ingen kommer att tro på den. - Varför är de lila?
- Jag vet inte. - Det är som Satans julkort.
Jättekul. Era skitstövlar.
Om ni hade varit lite snällare mot min mamma,
så hade vi inte varit här nu.
Ni är kvarterets Avor.
Ja.
- Vi älskar din mor. - Vi älskar din mamma.
- Förlåt. Vi menade inte. - Man måste börja nånstans.
Vi gillar dig och din mamma, och din konst.
- Du gjorde ett bra jobb med sociala media. - Riktigt bra.
Jag älskar jeansjackan. Man ser inte såna längre.
Ska du gå på konstskola?
Behöver du en referens, så kan jag ge dig en.
Visst. Ni kan sluta smöra för mig.
Jag försökte bara...
- Jävlar! - Vad menar du med "jävlar"?
- Vad är det? - Lori messade mig.
- Vet hon att du är ute? - Et voilà!
- Det är toppen. - Du är en konstnär.
Det står faktiskt i min arbetsbeskrivning.
Tack, Dave. Du är så underbar.
Jag tänker säga att jag var på verandan och fixade informationen hon ville ha.
- Ja. - Det kommer inte att fungera.
- Va? - Lori är på verandan.
- Och messar, tror jag. - Helvete.
Ingen får se henne lämna vårt hus kl. 03.00.
- Jag vet. Polygamihuset? - Det räcker.
- Förlåt. - Natten har varit lång.
Jag vet vad vi ska göra.
Jag behöver en halvfull flaska vin, Emma.
- Jag fixar det. - Bra.
- Jag tar en tequilashot. - Nej, det gör du inte.
Det är ingen fest.
Så här ska vi göra.
- Dave och jag bråkade. - Ja.
Emma och jag pratade men hon slocknade.
- Jag är en skitstövel. - Och jag är en alkis. Fortsätt.
Och jag går ut, får syn på Lori, och anförtror mig åt henne.
Och bjuder in henne till det allra heligaste.
- Det är fantastiskt. - Ja.
Var fanns jag när jag inte var i mitt rum?
- Pluggade. - Hånglade med nån snubbe.
Under blusen, på behån.
Ja.
- Det är en bra idé. - Den är bäst. Jag älskar dig.
Jag älskar dig med.
- Nu vill jag kanske inte gå. Håll den. - Okej.
Försiktigt. Bröstmjölk, du vet?
- Det är om en timme. Okej. - Okej.
Ta bakdörren och gå runt Wilbergs hus.
- Det är den bästa vägen. - Det är inte första gången.
- Tack. - Jag menade bara...
- Okej. - Okej.
- Ja.
Där går min tjej. Hon är den enda kvinnan jag behöver.
- Allvarligt? - Säger bara det.
Det kommer att bli kul, visst?
Vi fixar en kram-och-gråt-fest. Du kan komma till Denver på Thanksgiving.
Vi snor mammas alla droger.
Nina?
Neen?
Det spelar ingen roll vad jag säger.
Jag lämnar dig, precis som skitstöveln gjorde.
Oroa dig inte. Jag tänker ligga med Andy tills det känns bättre.
Jag vet, vännen.
- Hej. - Hej.
Kom.
Åk inte.
Det är Ava.
Herregud. Det fungerade.
Jag måste till jobbet. Du måste till jobbet.
Kom igen.
- Åk till jobbet. - Okej.
Jäklar.
Har det hänt nåt?
Det gäller jobbet.
Vi måste prata.
Undertexter: Monika Andersson