NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Aiemmin tapahtunutta...
En tiedä, mitä luulit kuulleesi...
Senkö, että Izzy ei ole sisarentyttäresi?
Vai sen, että maksatte hänelle pervoseksistä?
Mitä? Ava, ei.
Meidän pitää neuvotella.
Weinstock jää eläkkeelle ja suosittelee minua seuraajakseen.
Se ei ole virallista ennen kuin lautakunta...
- Lautakunta? - Anteeksi?
Lori on juuri ottanut vastaan paikan -
maineikkaassa Hamilton School Alumni -lautakunnassa!
Izzy todella pitää teistä, joten...
- Pitääkö? - Sanoiko hän niin?
Paskapäät.
Emme harrasta seksiä. Me vain hengailemme.
Ehkä tämä voi onnistua.
Kuljemme omaa tietämme.
Täydemmässä suhteessa.
Miksi sen pitäisi olla pelottavaa?
Pyysittekö minut tänne asumaan?
Olen hämmentynyt. Luulitko, että tämä on pysyvää?
Ette ansaitse minua.
Kaikki hyvin.
Tämä ei muuta mitään, Trakarskyt.
Meillä on yhä sopimus, vaikka tuo sopimus päättyi.
- Kulta, anna olla. - Alan huutaa.
- Kerron äidille. - Kerro vain.
Mene heti sisään kertomaan äidillesi.
Mutta pidä tämä mielessä.
Sinua vastapäätä asuisi kaksi aikuista,
jotka suunnittelisivat tuhoasi joka hetki.
Ja he tuntevat kymmeniä muita aikuisia -
korkeakoulutuksessa ja lainvalvonnassa.
Tässä vielä piste i:n päälle.
Moni heistä haluaisi, että omahyväiselle Avalle käy huonosti.
Nimestäsi tulisi haukkumanimi.
"Luoja, hän on aivan kuin Ava."
En ole itse pelannut,
mutta jalkapallo on kuulemma helpompaa terveillä jaloilla.
Kantele meistä tai mene nukkumaan, pikkutyttö.
En suosittele molempia.
Ymmärrätkö?
Kyllä.
- Hyvä. - Kyllä, rouva.
Hyvä, että olemme yhtä mieltä. Älä sano minua rouvaksi, pikku paska.
Mennään tekemään vauva.
- Nukkumaan, pikkutyttö. - Hyvä on.
Paska.
Olen pahoillani. Ensin meni hyvin, mutta sitten ei enää.
Se oli typerä idea.
Izzy lähti elämästämme kymmenen minuuttia sitten.
Oliko se virhe?
Koko juttu vai Izzyn jättäminen?
Joka tapauksessa en tiedä.
Ehkä se oli väistämätöntä. Ehkä siitä ei olisi tullut mitään.
Ihmiset eivät tee sellaista.
Onko se syy olla tekemättä jotain? Koska muut eivät tee niin?
Rehellisesti? Ehkä.
Kodinetsijät.
- Kuulostaa hyvältä juuri nyt. - Eikö vain?
Vitun idiootti!
Taas se alkaa.
Et näytä hyvältä, Iz.
Minä...
Poltin kaiken, mitä löysin talosta.
Kymmenen minuuttia sitten olisit nähnyt,
kun poltin kamomillaa ja kuollutta kasvia omenasta.
Onko se nyt oikeasti ohi?
Haluatko puhua siitä?
Onko pakko?
Ei. Koko suhde oli tuhoon tuomittu.
Ei ole väliä, mihin pommiin astuit.
Oletko surullinen?
Nöyryytetty?
Vihainen?
Uuvuksissa.
Enimmäkseen nöyryytetty.
Sain oivalluksen,
kun seisoin keskellä lähiötä pyjamassani.
Ympärilläni tavalliset perheet elivät tavallista elämää.
Heistä ei tuntunut samalta kuin minusta.
He olivat kyllästyneitä ja halusivat jotain uutta.
Menin melkein naimisiin 18-vuotiaana.
Eikä.
Perämetsien tapaan, eikö?
Olin niin rakastunut,
että en voinut syödä, nukkua enkä hengittää.
Se tuntui painona rintakehällä.
Löysimme söpön hippikirkon Sonomasta.
Mitä tapahtui?
Kun meidän oli tarkoitus paeta yhdessä -
ja aloittaa kolmiulotteinen teinitrilogiamme...
Hän sanoi, että hänen pitäisi mennä Brownin yliopistoon.
- Tylsää. - Olin jo pakannut, kun hän kertoi.
Silloin...
Ymmärsin, että hän oli liian seksikäs.
Totta. Mieheen, jolla on niin paljon valtaa, ei voi luottaa.
Ei.
Jos jostain syystä haluan, voin yhä tuntea samoin.
On kuin olisin kuollut sisältä.
Lee lähti mantereen toiselle puolelle, ja minä sekosin.
Ajoin toiselle puolelle maata kuin se hullu astronauttinainen.
Mutta ilman vaippoja, koska se on sairasta.
Mutta kun hän katsoi minua,
hän tunsi vain sääliä.
Ei rakkautta eikä epävarmuutta. Vain sääliä.
Tiesin, että kymmenen vuoden päästä hän ei muistaisi nimeäni.
Minä...
Palasin autolle ja lähdin ajamaan.
En halunnut kertoa siitä sinulle.
Mutta se on osa minua, ja tiesin, että...
Et voisi koskaan tuntea minua, jos en kertoisi.
- Hyvä, että kerroit. - Niin.
Yllättäen.
Mikä on tarinan opetus?
Että se helpottaa.
Kotiin päästyäni sattui jo vähemmän.
Ja vielä vähemmän, kun olin pannut Trey Larkeria.
- Leen ystäväkö? - Paras ystävä.
Pitääkö minun panna kaikkia Trakarskyjen naapureita?
Ei, Izzy. Olet toivoton.
Vain niitä, joista he pitävät.
Olet kauhea.
Tiesitkö, että pelasin softballia?
En.
Hyvä on, valehtelin.
Olen vain pieniluinen nainen,
joka on huoneessasi keskellä yötä pesäpallomailan kanssa.
- Lori sai tietää. - En kertonut. Vannon sen.
Ehkä. Ehkä et.
Mutta en suostu olemaan nainen,
joka ei toteuta psykoottisia uhkauksiaan.
Tässä voi kestää hetki.
Ei!
Ava?
- Luoja. - Olet ihan hikinen.
- Olitko juuri... - En. Äiti.
Mitä haluat?
- Olen ehkä hullu... - Olet pahempi kuin hullu.
...mutta tämä sisarentytärjuttu vaivaa minua yhä.
Oletko ajatellut, että kostonhimosi on sokaissut sinut,
koska et saanut olla siistien lasten seurassa?
Tai että menet liian pitkälle, ja sinun olisi aika antaa olla?
Hyvä on.
Tuo oli vaikuttavaa ja tunteellista.
Sait minut heräämään.
Lupaan pitää epäilyni aisoissa.
Heti kun olet selvittänyt Jacqueline Isabellen sukunimen -
ja profiilin sosiaalisessa mediassa,
jotain, joka osoittaisi, että hän ja Jackin isosisko -
eivät tunne toisiaan, eikä heillä ole yhteistä DNA:ta.
Taisit nukahtaa uudestaan.
Tee se minun vuokseni. Työnsin ison pääsi vaginastani.
Ällöttävää.
Sitten tämä on ohi, ja voin olla taas ystävällinen naapureille.
Entä jos meitä ei pidetä sopivina vanhemmiksi?
Mistä tuo tuli mieleesi?
Valitsemme toisen ohjelman tai adoptoimme.
- Tai molempia. - Hyvä on.
Kun lapsemme pitävät meitä liian noloina -
tai ärsyttävinä ollakseen seurassamme,
ja kun Izzy on siirtynyt uuteen mieheen ja perheeseen,
tässä on yhä kyse meistä kahdesta, Em.
Aina ja ikuisesti.
- Tuo toimii yhä. - Eikö vain?
Kyllä. Se oli hyvin sanottu.
- Taas menee hyvin. - Tule tänne.
- Kuulitko tuon? - En kuullut mitään.
En minäkään.
Voisiko se olla Izzy?
Pois tieltä. Meidän pitää jutella.
- Ongelmia nukkumisen kanssa? - Ongelmia Lorin kanssa.
On keskiyö. Mitä ongelmia?
Lori on määrännyt minut selvittämään netistä, onko Izzy sisarentyttäresi.
Hän tietää, että osaan.
Minä osaan sen.
Miksi et...
Se on tilaisuus saada hänet hiljenemään lopullisesti.
Izzyn, sinun ja siskosi pitää olla samassa kuvassa.
Mahdotonta. Sitä kuvaa ei ole olemassa.
Siksi olet täällä.
- No niin. - Ymmärrän.
Teemme profiilin Jacqueline Isabellelle...
Mikä siskosi sukunimi onkin.
Deering.
- Ja Izzyn? - Silva.
Perustin jo profiilin.
Tarvitsen kuvia Izzystä.
Pam. Tehty.
Jacqueline Isabelle Deering on nyt olemassa.
- Noin vain? - Noin vain. Tiedän.
Outoa. En löydä Jack Trakarskyn profiilia.
- Minulla ei ole profiilia. - Samoin. Siinä ei ole järkeä.
Mitä?
Voin lähettää kuvia kännykästäni.
Lähetä ne heti.
- Miksi autat meitä? - En tiedä, Emma.
Ehkä koska olet murhanhimoinen psykopaatti.
- Se on totta. - Ei. Lopeta.
Haluan pystyä nukkumaan joskus lähitulevaisuudessa.
- Lähetä kuva. - Minä yritän.
- Haluan vain, että tämä on ohi. - Ava, olen pahoillani.
Kai tiedät, että en koskaan...
Et koskaan mitä?
Hän ei koskaan halua palata vankilaan ihmisten satuttamisen vuoksi.
Hän on todella vaarallinen.
Sama se.
Hei, Neen?
Lähden kotiin.
Olet kotona.
Tarkoitan oikeaa kotia.
Coloradossa.
- Eikö sen pitänyt hoitua hetkessä? - En ole Photoshop-mestari.
Nyt se hoitui, nartut. Olkaa hyvä.
- Onko se valmis? - Se on valmis.
Katsokaa.
Mitä sanotte?
- Nartut eivät ole vaikuttuneita. - Niinkö?
Se näyttää hyvältä.
Tuossa olette sinä, siskosi ja Izzy.
Izzy seisoo takana laatikon päällä.
Kaikki tekevät niin spontaaneissa kuvissa.
Hän on valtavan kokoinen. Etkä tiedä mittasuhteista?
Se on mielestäni aika hyvä, joten...
Luoja.
Kyse on sukupolvien välisestä kuilusta. Näen sitä koulussa.
Lapset käyvät paskalla ja luulevat sitä taiteeksi.
Näemme kuvan sellaisena kuin se on. Hän näkee jotain muuta.
Tuolla sukupolvella on okulaarinen egosuodatin.
Mutta tuo on aivan kauhea.
Izzy näyttää kuolleelta siskolta, joka ilmestyy valokuviin.
Luuletko oikeasti, että tämä menee täydestä Loriin?
- Ehdottomasti. - Kiehtovaa.
Mitä me teemme?
Tämä on hätätilanne. Meidän pitää kutsua ammattilainen.
Olen mahtava.
- Etkö tosiaan aio auttaa? - En.
Olet lapsellinen.
Minäkö pakenen kotiin äidin luo?
Lukukausi on kesken.
Sama se. Ei minusta ole neuvomaan muita ihmisiä.
Ja mikä tärkeintä, on halloween.
Meidän piti pukeutua Hohdon pelottaviksi kaksosiksi,
mutta lutkahtavina.
Se ei onnistu yksin.
Sinulla on saparot, lastenkengät ja taaperomekko, joka paljastaa toosasi.
Kyllä se onnistuu.
Älä viitsi, Iz. Voit lähteä huomenna.
Voimme juoda kännit ja vakuuttaa rakkautta toisillemme.
Päätät jäädä,
ja etsimme sinulle terapeutin täältä Portlandista.
Haluatko tämän?
En.
Lentoni lähtee huomisiltana,
eli käytännössä tänään, ja minun pitää ehtiä siihen.
Miksi tekisit niin?
- Nina... - Älä.
Luoja. Tosi kypsää.
Älä viitsi, Nina.
Nämä kuusi päivää...
Andy, valtava määrä pilveä ja viinaa,
Trakarskyt, tyydyttävä filosofian tentistä...
Ne ovat vain oireita isommista ongelmista, jotka minun pitää selvittää.
- Nina, voitko katsoa minua? - En.
Olet kääntyvässä tuolissa, joten...
Lopeta.
Ota kädet kasvoiltasi.
Nina. Lopeta.
Harrastin seksiä avioparin kanssa.
Rakastuin heihin muutamassa päivässä.
Menin heidän luokseen pyjamassa -
mukanani huumeita ja karaokelaite.
Entä sitten? Kaikki tekevät niin.
- Eivät tee. - Kyllä tekevät.
Eivät todellakaan.
Se on sairasta.
Minun pitää päästä sen juurille.
Selvittää asiat äidin kanssa.
Ehkä jopa isän kanssa.
Ymmärrätkö?
Ollaan koko päivä yhdessä.
Auta minua pakkaamaan, koska puolet näistä on sinun.
Sitten voit laittaa minut koneeseen -
ja ilmestyä bileisiin fetissimäisen myöhässä.
Sopiiko?
Milloin tulet takaisin?
Loman jälkeen vai kiitospäivän jälkeen?
Izzy?
Sanon sen uudestaan hitaammin.
Kauanko aiot viipyä Coloradossa?
Otin vain menolipun.
Minun pitää päästä pois vähäksi aikaa.
Pois mistä?
Jackin ja Emman läheltä.
Haluat todistaa, että tyttö on Trakarskyjen seksilelu.
Haluat eristää heidät yhteisöstä ja tuhota Jackin uran,
koska he eivät päästäneet meitä sisäpiiriinsä.
Osuinko oikeaan?
Todellakin. Olet aina ymmärtänyt minua.
Etkö huomaa, että juuri tällainen roska -
on pitänyt meidät sisäpiirin ulkopuolella?
Herätä Ava. Laita hänet tutkimaan nettiä nyt heti.
Älä hyväksy kieltäytymistä.
Sopiiko se varmasti?
Se on ihan häiriintynyttä, rakkaani.
Mutta se ei saa häiritä uniani.
Tämä on painajaismaista.
Ajoitus on huono, koska vasta muutama tunti sitten -
sanoit hurskastellen, että et hyväksy tätä.
Jos alat haukkua minua,
en korjaa tätä hirvitystä.
Kuulostat todella tuomitsevalta.
Herätit minut kolmelta yöllä korjaamaan Photoshop-virheitäsi.
- Vitsailimme siitä, mutta se ärsyttää. - Niinkö?
- Voisin soittaa vaikka kelle. - Niinkö?
Voitko soittaa jollekin muulle tässä tilanteessa?
Onko sinulla puhelinluettelo?
Missä on numerot ihmisille, joille voit soittaa?
Soita heille.
Voin näppäillä numerot.
Jackin oli tarkoitus kiittää.
Kiitos.
Arvostan tätä. Olen pahoillani. Kiitos, että tulit.
Olet hyvä tässä, ja meidän pitää selvittää tämä sotku.
Luuletko, että kaikki korjaantuu Photoshopilla? Vitsailetko?
Tarvitsette teollisuusdesinfiointiainetta.
Heittäkää sitä kadulle. Ehkä se hoitaa sotkut.
Ei millään pahalla. Sanon vain mielipiteeni.
Tämä on melkoinen sotku.
Olisi hyvä, jos en enää koskaan kuulisi tästä.
Siirtykää eteenpäin elämässä.
En halua kuulla tästä enää koskaan.
- Siirrymme eteenpäin. Sinä myös. - Ehdottomasti.
Kuin näkisin sen ensi kertaa.
- Kuin karannut smurffi. - Luoja.
Katsokaa taustaa.
Olisin piirtänyt paremmin.
Kuin todella outo muistotilaisuus.
Tämä on painajaista. Pieleen mennyt kuvaamataidon tunti.
Reunat ovat vinossa.
- Kukaan ei ota tätä todesta. - Miksi he ovat violetteja?
- En tiedä. - Kuin paholaisen joulukortti.
Tosi hauskaa. Paskapäät.
Jos olisitte olleet vähän kiltimpiä äidilleni,
emme olisi tässä jamassa.
Olette tämän naapuruston Avoja.
Pidämme äidistäsi.
- Anteeksi. Emme... - Jostain pitää aloittaa.
Pidämme sinusta ja äidistäsi, ja taiteesi...
- Toimit hyvin sosiaalisessa mediassa. - Hyvin tehty.
Hieno farkkutakki. Niitä ei käytetä enää paljon.
Aiotko mennä taidekouluun?
Voin antaa sinulle suosituksen, jos haluat.
Voitte lopettaa mielistelyn.
Yritin vain...
- Paska! - Mitä "paska" tarkoittaa?
- Mikä paska? - Paska, Lori tekstasi juuri.
- Tietääkö hän? - Et voilà!
- Mahtavaa. - Olet tosiaan taiteilija.
Se on kirjaimellisesti työnkuvauksessani.
Kiitos, Dave. Olet mahtava.
Sanon olleeni kuistilla -
etsimässä hänen haluamiaan tietoja.
- Niin. - Se ei onnistu.
- Mitä? - Lori on kuistilla.
- Tekstaamassa. - Vittu.
Häntä ei saa nähdä lähtemässä täältä kolmelta yöllä.
- Sanos muuta. Polygamiatalo? - Riittää jo.
- Anteeksi. - Pitkä ilta.
Nyt minä keksin.
Emma, tarvitsen puolikkaan pullon viiniä.
- Onnistuu. - Hyvä.
- Otan tequilan. - Et ota.
Emme ole bileissä.
Nyt teemme näin.
- Riitelin Daven kanssa. - Niin.
Juttelin Emman kanssa, mutta hän sammui.
- Eli olen kusipää. - Ja minä olen juoppo. Jatka.
Näen Lorin ulkona ja päätän uskoutua hänelle.
Hän pääsee vihdoin sisäpiiriin.
Nerokasta.
Missä olin, kun en ollut huoneessani?
- Opiskelemassa. - Vehtaamassa teinipojan kanssa?
Rintsikoiden päältä.
- Hyvä idea. - Loistava idea. Rakastan sinua.
Ja minä sinua.
- Nyt en haluaisikaan lähteä. Pidä tätä. - Hyvä on.
Varovasti. Sinun pitää imettää.
Tämä on poissa tunnissa.
Mene takaovesta ja kierrä Wilbergien talo.
- Se on helpoin reitti. - En tee tätä ensimmäistä kertaa.
- Kiitos. - Sanoinpa vain.
Hyvä on.
Siinä tyttöni menee. Hän on ainoa nainen, jonka tarvitsen.
- Todellako? - Sanonpa vain.
Siitä tulee hauskaa.
Itkemme ja halaamme. Tulet kiitospäiväksi Denveriin.
Viemme äidin huumeet...
Nina?
Neen?
Sama se, mitä sanon, vai mitä?
Jätän sinut niin kuin se paskiainen teki.
Ei hätää. Panen Andyä, kunnes tuntuu paremmalta.
Tiedän.
Tule tänne.
Älä lähde.
Se on Ava.
Luoja. Se onnistui.
Meidän pitää lähteä töihin.
Tule.
- Lähde töihin. - Hyvä on.
Paska.
Onko jotain tapahtunut?
Se liittyy dekaanin paikkaan.
Meidän pitää jutella.
Tekstitys: Annemai Oksanen