To je ironie.
Všichni ostatní z Nilfgaardu prchají, kdežto my se tam zoufale snažíme dostat.
Je to jediná cesta do Caed Dhu.
- Účel světí prostředky. - Musíme překročit řeku.
Milva to tu znala nejlíp. S ní by se nám putovalo snadněji.
I já to tu celkem znám.
Jako potulný bard
jsem nebyl známý jen pro svoji statečnost, ale taky smysl pro detail.
Můj ostříží zrak...
- Jsi v pořádku? - Jo, jen...
Zakopl jsem o kořen.
Tož ostříží zrak, jo?
Hej, neposmívej se cizímu neštěstí.
Není to kořen, ale lano.
V tom případě...
Jo! Tohle budeš chtít vidět, Geralte.
Výborně, Marigolde. Našel jsi opuštěný prám.
Není opuštěný.
Schovávali se v křoví.
- Musíme na druhý břeh. - Do Nilfgaardu?
Promiň, ale tahle kocábka to nedá.
Vypadá poměrně bytelně.
Jo, ale zrovna máme zavřeno. Kvůli válce.
A... útokům parazitů.
Parazitů? O žádných tady nevím.
Za pořádné peníz byste určitě vypluli.
A vy nám snad bohatě zaplatíte?
Jak jinak. Nikam nepoplujeme.
Buď poplujeme s vámi, nebo bez vás.
Kdo by čekal, že sa po všech těch oklikách a rvanicích do Nilfgaardu dostaneme takto?
Je to rychlejší jak ranní sraní.
Nejsi jediný, kdo to umí se slovy, barde.
Nilfgaard nakonec vypadá jako každá jiná země.
Enem další věc, za kterú sa lidi rubajú a umírajú.
Nic zvláštního.
S tím by asi všichni nesouhlasili.
Paraziti!
Vy tam, stůjte!
Seveřani.
- Honem, na přívoz! - Co dělají v Nilfgaardu?
Žádní „paraziti“.
Partyzáni za nepřátelskou linií!
Vraťte se na břeh!
Sakra! Nilfgaarďani!
Nilfgaard!
- Držte pozice! - Vydržte!
- Za Nilfgaard! - V Nilfgaardu dlouho nepřežijí.
A my jim odpluli s lodí.
Potřebujeme ten přívoz!
- Co to... - Táhnou nás zpátky.
- Do boje. - Co to? Ne!
To ne! Proč jsi to udělal, ty idiote?
To je akorát víc naštve!
- Vraťte se! - Promiňte!
Zastavte je! Jsou to nilfgaardští špehové!
Musíme na druhý břeh!
- Střílejte! - Střílí po nás!
- Do hajzlu. - Co to dělají?
- Začni veslovat! - Kam?
Na ně!
Veslujte!
Jsme na vaší straně.
ZAKLÍNAČ
Náš zaklínač plul po řece v sevření dvou armád
a věděl, že jeho pátrání po Ciri je v ohrožení.
Tentokrát si ale vzájemně věřili, a tak členové Geraltovy podivné družiny...
- Hanzy. - A...
Říká se jim hanza.
- Vymyslela to Angoulême. - Kdo?
Neboj, brzo ji poznáte.
Malá Nimue.
To jsou mi věci.
Dospělá ženská a stejně potřebuje opravovat starého Striboga.
Obvykle do světa vyrážím já.
Říkala jsem ti, že na to jednou dojde. Musím svému osudu naproti.
Co kdybych si poslechla poslední příběh?
Prosím, Stribogu! Co jeho hanza udělala?
- Povyprávěj nám to! - Dobře.
- Kde jsem to skončil? - Na přívoz stříleli paraziti.
Jasně.
Hanze se ale podařilo přežít.
Prozatím.
Zdá se, že jsme v bezpečí, přátelé.
No jistě! Na řece, kde jsme nepřátelé pro obě strany.
Nemáme kam přistát.
Poplujeme dál po proudu.
Ze kterého království ty bílé tuniky pocházely?
Jejich erby byly směsice více znaků. Jakési spojené vojsko.
Detaily mňa ani nezajímaj.
Buďme rádi, že sme naživu, a plujem dál.
Lučištníci na severu!
Střílejte!
Pozor!
- To jsou Nilfgaarďani? - Vůbec to nechápu.
Seveřani na jihu a Nilfgaarďani na severu.
Válku nikdy nepochopíš!
Střílejte!
- Kryjte se! - Sme tu na ráně!
Moje loď!
Nechci ti říkat, co dělat, ale mohl bys prosím tě...
Ne. Je po něm.
Je po něm. Do hajzlu!
Za to můžete vy.
- Už mám těch šípů plnú prdel! - Nejsou zrovna nejkreativnější, což?
- Kurva. - Lukostřelci, nestřílejte!
- Myslím, že tě slyšeli. - Pozor.
- Připravit! - Co to sakra je?
Otočit.
Namířit.
Cíl zaměřen!
Kreativita.
- Palte! - Všichni tady umřeme!
Rychle!
Honem to uhaste!
Co se to děje?
Milva!
Poběž!
Veverka!
Jo, poplav!
Dělej.
- Velkolepý příchod. - Někdo vás musel zachránit.
Jsi v pořádku?
Jsem v pohodě.
Vážně.
- Regisi! - Tamhle!
Mistrovský um.
- Vždyť jsi to schytal do srdce. - Ale no tak.
To jsem tě ještě nezbavil těch podivných lidských představ?
Jen si představte, že by mě zabil kus dřeva.
To je jako by tebe mělo zabít něco bez zubů.
Snad v dohledné době nedojde ani na jedno.
- Chyběla jsi nám. - Pamatuješ, jak ses nás snažila zbavit?
Několikrát.
Staletí moudrosti.
Istredd.
Rita.
Vesemir.
Novicky.
Všechno pryč kvůli jednomu muži.
A víš, co je nejhorší?
Myslela jsem, že to zvládneme.
Tolik jsme ho chtěly porazit, až jsem vážně uvěřila, že je to možné.
Počkej. Kde je Ciri?
Emhyr ji nemá, Philippo.
Je někde tam venku, ale nevím kde.
Je mi to moc líto.
Ne, mně je to líto.
Vím, že je pro tebe jako dcera.
A pro nás představovala naději.
Teď mám pocit, že je vážně... po všem.
Po tomhle všem.
Pro nás všechny.
Když jsem tě našla...
zeptala jsem se tě,
v co se přerodíš.
Pamatuješ?
Tehdy jsem si neuvědomila, co to opravdu znamená.
Budovala jsem armádu.
Myslela jsem, že abychom přežily, nesmíme být čarodějky,
ale vojačky.
Mýlila jsem se.
Jak to myslíš?
Celou dobu jsem přehlížela, co jsem měla přímo před sebou.
To, co odteď bude naše nejsilnější zbraň.
Naše sesterstvo.
Shromáždi ostatní.
Všichni jsou z Bonharta připosraní.
Těším se na jeho výraz, až ho zaskočíme.
Není jako ostatní lovci odměn.
Kéž by tu byla Falka.
- Proč přesně odešla? - Nebyla ve svojí kůži.
Vrátí se k nám.
Cítím to.
- Uvidíme. - Taky v to doufáš.
Doufání mám plný zuby. Soustředím se na realitu.
Třeba na Bonharta.
Mistle má pravdu. Falka se rozhodla. A my se rozhodli líp.
Budou z nás legendy, protože jednu zabijeme.
Jo!
HLEDÁ SE
ŽIVÁ – PLAVÉ VLASY, ZELENÉ OČI, NEBEZPEČNÁ BOHATÁ ODMĚNA
Běž, Kelpie. Běž.
Hyjé!
Tady nikdo není.
Zbytek naší cesty k druidům bude lepší urazit pěšky.
Už zase oni?
Sper to ďas.
- Pronásledují nás? - Spíš někdo pronásleduje je.
K lodi!
- Jsme jako mezi dvěma požáry. - Mňa to přijde jak noční můra.
Zkurvysyni!
Co říkají?
Přes všechny ty „zkurvysyny“ a „potraty“ jim moc nerozumím.
Okamžitě zastavte!
Vraťte nám tu loď!
Nilfgaarďani se blíží!
To je...
Vraťte mi ten přívoz!
...královna Meve.
- Tož ta má gule z mosazi. - Kvůli nám tam uvízla.
Nilfgaardští špehové, Její Veličenstvo vám nařizuje,
abyste okamžitě přistáli na břeh!
Jinak vás popravíme!
Nerad vás opravuju,
ale my nejsme Nilfgaarďani!
Jsme na vaší straně.
Měli bychom plout dál.
To vám nepomůže.
Brzo budeme na otevřeným moři.
Ve slaných vodách?
Copak? Ňáká další báchorka?
Ne, ta mi rozežírá kůži.
Její Veličenstvo vám přikazuje...
Jsem upír.
Měj se.
...se vrátit...
Nějaké nápady, jak tuhle plavbu přežít?
Tím, že ji ukončíme.
Přirazíme ke břehu.
Bratrstvo od samého počátku
představovalo jeden velký protiklad.
Nutilo nás zneužívat naši bohy nadělenou moc
a přiživovat nenávist
a nedůvěru ke každému, kdo nezapadal.
Nutilo nás do spojenectví s králi
a stavělo nás proti sobě.
V posledních týdnech
jsme ale my, zde přítomné ženy,
dokázaly sjednotit naši magii i způsoby.
Ze starých nepřátel se staly spojenkyně, protože máme společný cíl.
Chráníme magii před Vilgefortzovou nadvládou.
Fringillo, ty jsi z nás nejsilnější,
když jsi vydržela jeho mučení.
Jako bych celý život poslouchala jediný základní instinkt.
Vyhledávat mocné a držet se jich.
- Než ses objevila ty. - Ve tvojí noře.
Ukázalo se, že naše síla...
každé z nás...
je vrozená.
A společně
jsme silnější.
Společně vše dokážeme napravit.
Taky se shodneme, že za všechno může Vilgefortz.
A ten pořád žije.
Ještě není po všem.
- Budoucnost magie je stále v ohrožení. - I Ciri.
Najdeme ji.
A mezitím se postaráme o to, aby se měla kam vrátit.
Znovu sem pozveme Assire, Idu,
Ximer, Alainu a novicky
a založíme lóži čarodějek.
Pěkně po svém.
Už ho vidím.
- První most za všechny ty míle. - A nejspíš i poslední.
Není divu, že je v okolí tolik vojáků.
Ten, kdo drží most...
...ovládá celé tohle území.
Proplujeme pod ním, přistaneme a zahladíme po sobě stopy.
Vrátíme se k našemu úkolu a najdeme ty druidy.
Přesně tak. Vůbec si nás nevšímejte.
Jsme jenom banda bezstarostných podivínů, kteří se snaží zachránit princeznu.
Hlavně se...
nedívejte... dolů.
- Pod náma! - Pluje sem prám!
- K zemi! - Další kolo!
- Nabít! - Nabít.
- Stůjte! - Pod náma je loď!
- Jsme na mělčině! Padáme! - Pohyb!
- Zabte je! - Běžte!
Palte!
Honem!
Jo, za nima!
Trefili tě.
Netrefili.
Položíme ji. Rychle.
Opatrně. Honem. Tohle rozhodně není v pořádku.
Symptomy hovoří jasně. Přichází o dítě.
To bych bez tebe nepoznala.
Co mám dělat, Milvo?
Nechat mě tady.
- Vidím koně. - Naše, nebo jejich?
Nilfgaard!
- Udržte most! - Běž!
Dokud krvácení neustoupí, nesmíš se hýbat.
- Co se děje, Cahire? - No tak!
- Rychle! - Ze severu útočí Nilfgaarďani!
Jestli se Nilfgaarďani zmocní mostu, zabijou každého, koho najdou dole.
- Nebráníme Sever. - Bráníme ji!
Řekla jsem, ať mě tu necháte!
Dáme ti soukromí, ale neopustíme tě.
Dokážu jí pomoct, ale vy nám musíte zajistit bezpečnou cestu.
Zachránila si mi kejhák, Veverko, a trpaslík dycky splácí dluhy.
Dostaneme tě odsaď,
i když včíl nemám ani šajnu, jak překročíme to bojisko.
- Jakou jsi míval hodnost? - Byl jsem důstojník.
Jsi ochotný zabíjet bývalé druhy?
Konečně ti došlo, že jsem se změnil.
Jakou strategii navrhuješ?
Drž se za mnou.
Geralte!
Dobře to dopadne, Marie.
No tak. Do boje!
Vpřed!
To je mámy jak malé capy oba upustily na palicu?
Ani oficír a zaklínač nestačí na celú armádu.
Běž, Marigolde.
Vrátíme se pro tebe.
Slibuju.
Nemůžou mít všechnu zábavu pro sebe.
- Brzo budu zpátky. - Zrubeme ty nilfgaardské parchanty.
Jeminánku.
- Polez, starouši. - Mňa povzbuzovat nemusíš.
- Ústup! - Zachraň se, kdo můžeš!
Ještě krok a zapíchnu vás sám!
Je jich moc! Most je ztracen!
- Není, dokud to neřeknu já. - Pohyb.
Otočte se a bojujte!
Jaké máte rozkazy?
- Udržet most pro královnu. - Tak ho sakra braňte, nebo o ni přijdete!
Už jsou tu!
Doufám, že vám chutná kůže,
protože vám zarazím nohu do zadku tak hluboko,
až v puse ucítíte přezky mých bot!
Koukejte ho poslechnout
a braňte most!
Chceš něco dodat?
Pohyb!
No tak, pohyb!
Dělejte!
- No vidíte! - Bojujte!
Za Nilfgaard!
Do nich!
- No tak! - Geralte!
Přestaň blbnút. Skoncujem to.
Braňte most!
Tady budu víc k užitku.
Co se děje? Pověz.
Je to chaos, ale drží se.
Sever se brání, Milvo.
Stačilo, aby jim zaveleli Nilfgaarďan, zaklínač a trpaslík.
Uvolní nám cestu do Caed Dhu.
Dobré zprávy
jsem potřebovala.
Držte pozice!
Neustupujte!
Kupředu!
Nejdřív jsem tě měl za šílence.
A stejně jsi tu. Už jsi rád, žes mě nezabil?
To ti řeknu pak.
Zatlačte je zpátky!
Neustupujte!
- Držte pozice! - Máme je!
Za Nilfgaard!
Jezdectvo!
Zamiřte. Střílejte!
Kryjte sa!
Ustupte!
Kryjte se!
Ustupte!
Pohyb!
Ten je můj!
Pohyb! Dělejte!
Pohyb!
No tak, zastavte je!
Zastavte je!
Nepolevujte! Zatlačte je zpátky!
Na ně!
Kupředu!
Zpět do forma...
Ústup!
Ustupují!
Jo!
Ustupují!
Skoncujeme to!
Pohyb!
No tak, běžte!
- Běžte! - Jdeme!
Královna!
- Už jede! - Za královnu!
- Chraňte královnu! - Dělejte!
Za mnou!
Zpátky do Nilfgaardu!
Ne!
Vstávej!
Co to sakra je?
Teď nepotřebují důstojníka...
Ne! Stůj!
...ale zaklínače.
- Ústup! - Co to je?
Vypadněte odsud!
Ústup!
Za mnou!
Tady ste. A furt máte palice na ramenách.
I když málem pečené.
Děkuju.
Vidíte? Občas sa hodí, když vás ostatní podceňujú.
Udrželi jsme most.
Je to tak.
- Pojďme najít Milvu. - Baže.
Triss? Potřebuju pomoct.
S něčím jiným než s úklidem?
- Co to je? - Dýka, kterou Vesemir zranil Vilgefortze.
- Proč ji máš u sebe? - Najdi s ní, kde se nachází.
- To ne. - Je slabý.
- Když ho teď najdu, zabiju ho. - Ale naše lóže...
Zažehla jsi jiskru.
Jen jsem vás inspirovala.
Zbytek musíte zvládnout samy.
Proč to děláš?
Musím ochránit Ciri a nechci, aby už trpěl kdokoliv další.
- Zníš jako Geralt. - Děkuju.
Zrovna v tomhle případě to nebyla pochvala.
I kdyby ses dostala přes jeho síť portálů, skončíš někde, kde to vůbec neznáš.
Já vím, ale slíbila jsem, že ho zastavím.
Kvůli Istreddovi, Geraltovi i veškeré magii.
A kvůli sobě.
[starší mluva]
Jestli se nevrátím...
To neříkej.
Ať už se mnou, nebo beze mě...
obnovte Arethusu.
Slib mi to.
Slibuju.
Jediní přeživší bitvy v Montecalvu,
vítejte doma.
Přežít jste mohli pouze jedním způsobem.
Zbabělostí.
Skuteční věřící by ve snaze povraždit ty čarodějnice raději zemřeli.
Nicméně...
dostanete druhou šanci.
Snad mi svojí smrtí posloužíte lépe než za života.
Ty jsi vždy měla šikovné ruce.
To si pamatuju.
A ty zase ostrý jazyk.
Tebe neznám...
ale máš ty nejkrásnější oči, jaké jsem kdy viděl.
Budou svědky mého posledního vítězství.
Vilgefortz věděl, že si pro něj Yennefer přijde,
ale to vám povím příště.
Teď už běžte. No tak.
Hybajte.
- Jdeme k řece? - Pojďte si hrát!
Nastupuju na Arethusu.
Tak na Arethusu?
Nemůžu uvěřit, že ji po tolika staletích zase otevřeli.
A já zase, že budu chodit po stejných kamenech jako paní Yennefer.
Naučím se o nich všechno, co půjde.
- Hlavně... - O Ciri.
Nezapomněl jsem.
Pořád cítím, že jsme nějak spojené.
Pomocí...
Osudu.
Příběhy jsou mocná věc.
Mění nás.
A my
zase chtě nechtě
měníme je.
Na studia.
Tentokrát mi ji nemusíš krást.
PŮL STOLETÍ POEZIE
- To nejde. - Nesmysl.
Přicházím o zrak a ta kniha potřebuje domov.
A kdo ví, jestli je něco z toho pravda?
Ale sama jsi to řekla.
To, jak tahle sága skončí, možná záleží na tobě.
Co mám ale udělat?
Jak to s ní dopadlo?
S Ciri.
Geralt zachránil královnu, Yen hledá Vilgefortze,
ale Cirin příběh jsi nedovyprávěl.
Na to se neptáš toho pravého.
Hodně štěstí v honbě za osudem.
Jiskra měla pravdu.
Ciri se pro ně vrátí. Ale co se stane dál?
Něco začne
a něco zase skončí.
Potkani!
Zůstaň doma!
Hele, Potkani!
- Podívejte na moji panenku. - Běž dovnitř!
Okamžitě pojď dovnitř!
- Lylo! - Pojď domů!
Ať už jsi tu!
Nepřišli jsme dělat problémy.
Pokud o nás ani neceknete, dokud nezmizíme.
Kde je Hlava chiméry?
A ani muk.
Jsou tu Potkani. Padej domů!
Bonharte?
- Leo! - Bonharte, vylez ven!
- Bonharte! - No tak, Leo.
- Víme, že tam jsi. - Pojď ven!
- Pamatuješ si na nás, staříku? - No tak, neboj se.
No konečně.
Dělej, Leo.
No tak, pohni si.
Dobrý ráno, myšky.
Moc mě...
Tys...
Nech toho!
Chcete si pohrát? Tak fajn.
Nejdřív vám ale něco nabídnu.
A nechceš mi radši vykouřit?
Zvážím to,
tak mě zatím vyslechněte. Za vaše mrtvoly je vypsaná slušná odměna.
Ale musím vám říct,
že ještě víc prachů dostane ten,
kdo vás přivede živý.
Tak jak na to půjdeme?
Po dobrým, nebo po zlým? Po dobrým to bolí o dost míň.
Sklapni a slez dolů, ty chcípáku.
Jo! Takže po zlým!
Raz, dva, tři, čtyři, pět...
Kde je Falka?
Ta, co to umí s mečem. Kde je?
Nedorazí?
Schovává se?
Hned budu dole.
Už aby byl tuhej.
Už tam budeme, Kelpie. Nezastavuj!
Hudba může... spustit.
Reef!
No tak.
Nejdřív musíš projít přese mě.
To teda bude zacházka.
Reef!
Asse! To ne.
No tak, myšky.
Vzpomeňte si na Brehena.
Ten by od vás čekal víc, ne?
A vy tu chcípáte jak čokli!
Gizi!
Už je dobře.
To nic. Je po všem.
Tak jo.
Kde je Falka?
Řekni mi to a nechám tě naživu.
Jsme Potkani z bažin...
- No tak. - Jsme...
- ...potkani z bažin... - Je po nich. Nikdo se to nedozví.
Cože?
Co to jako mělo být?
Kde je Falka?
Kde je ta tvoje
drahá kámoška?
Víš, že umíráš?
Přijde pro tebe?
Tady ji máme. Ta mi chyběla do sbírky.
Falko.
Konečně se setkáváme.
Tak pojď.
Jejda.
Skoro.
Kdyby bojovali jako ty, možná by furt byli mezi živýma.
No jo!
Dneska tady umřeš,
ale tobě je to jedno, že jo?
Copak jsi zač,
že se nebojíš smrti?
Cirillo...
Je mi to líto.
Moc líto.
No tak, opovaž se vyměknout.
Jsi schopná, ale na boj nemáš žaludek.
Takhle chcípneš.
Ve vlastních chcankách, hovnech, krvi a vnitřnostech.
Makám, makám!
- Vedl sis dobře. - Jdeme.
- Zkus si odpočinout. - Dobře.
Jak je na tom?
O to dítě přišla.
- A jak je na tom ona? - Ona se uzdraví.
Úplně.
Cestuje s vámi?
Dokud se jí bude chtít.
Děkuju.
To my bychom měli děkovat.
Bez tebe a tvých přátel bychom byli mrtví.
Nebo v černozlaté zbroji.
Zachránili jste mě i naši královnu.
Jaké zemi vládne?
Lyrii a Rivii.
Kdo riskuje život pro někoho, koho ani nezná?
- To je on? - Ano, Milosti.
Povstaň před královnou Meve.
Ne.
Ať se stane cokoliv, zůstanou po mém boku.
To vy jste vedli vojáky na mostě?
Ano.
Co vás to popadlo? Skoro neposlouchali ani mě.
Jen jsme se tam připletli.
„Připletli“?
Ten pocit znám. Já se zase někomu připletla do rány.
Jak se jmenuješ?
Geralt.
A jak dál?
Vlastně nijak.
To by nešlo.
Pasuj ho ty. Já nemám zuby.
Poklekni.
Dobrá.
Za mimořádnou statečnost v boji za správnou věc tě já...
Meve,
z boží milosti královna Lyrie a Rivie,
mocí mi svěřenou tímto pasuji na rytíře.
- Vydrž tuto ránu. Bolest ti není cizí. - Na mě se nedívej.
- Stejně jako čest. - Víš co? Dej to sem. Tohle dělám ráda.
Nic nevíte, ale rytířem chtěl být, co jsme se poznali.
- Rytíř na bílém koni. - Tím byl vždycky.
Sústřeďte sa, vy tupci.
Nikdy nezapomínej, za co bojuješ
a koho jsi přísahal chránit.
Služ mi věrně, pane Geralte z Rivie.
Odvážně, statečně
a také jedině
a pouze mně.
Odteď...
až navěky.
Sper to ďas.
Mistle?
Nakládaný Potkani!
No tak, ať se kouká sem,
nebo tam skončí i tvoje hlava.
Ne!
Ta je poslední.
Geralte!
Existuje jeden způsob,
jak Ithlinnino proroctví urychlit, můj pane,
ale je to nebezpečné.
Ta tvoje teatrálnost mě začíná nudit, Xarthisie.
Ukaž mi ho.
Mám tu pro vás vskutku velkolepý exemplář.
Největší a nejsurovější, jaký jsem kdy viděl.
No ano.
Ten mi poslouží skvěle.
Musíš mi někoho najít.
Někoho, kdo stojí mezi mnou a mojí dcerou.
Mým osudem.
Je stejně nezdolný jako já.
Dám ti nasát jeho pach.
Dej to sem.
Tady máš.
Na.
Najdi mi Geralta z Rivie.
Lidem, stvůrám ani bohům nevěřím.
Spoléhám se jedině na stříbrné ostří.
Skrz zborcené portály a padlá království se ženu temnotou, kde jen stíny dlí.
Kde vládne moc a zlato, chřadne důvěra.
Jediná pravda je v ohni ukutá.
Překlad titulků: Eliška K. Vítová