8. päivä toukokuuta vuonna 1945. Lopultakin pimeys väistyi.
Ihmiset juhlivat ympäri maailman-
-voittoa natsi-Saksasta.
Normandian maihinnousu tapahtui kesäkuussa 1944-
-minkä jälkeen kesti lähes vuosi ennen kuin sota oli voitettu.
Tappion lähetessä Adolf Hitler halusi entistäkin päättäväisemmin-
-taistella loppuun asti.
Kolmannen valtakunnan hitaasti romahtaessa-
-sodankäynnin raakuus ja natsien fanaattisuus vain kasvoi.
Nuo yksitoista kuukautta, toisen maailmansodan raaimmat hetket-
-jättivät ikuiset arvet sydämiin ja historiaan.
Kesän 1944 maihinnousut Normandiassa olivat menestys.
Samaan aikaan itärintamalla Stalin käski armeijansa hyökkäykseen.
Liittoutuneet luulivat voittavansa sodan jouluun mennessä.
Joulukuussa, liittolaisten yllätykseksi-
-Hitler aloitti suuren vastahyökkäyksen.
Se epäonnistui, mutta Hitler ei antautuisi mistään hinnasta.
Viimeiset viisi kuukautta olisivat sodan säälimättömimmät.
31. joulukuuta 1944 Hitler käynnisti operaatio Northwindin.
Kaikki käytettävissä olevat lentokoneet-
-nousivat ilmaan tarkoituksenaan tuhota liittoutuneiden ilmavoimat.
Liittoutuneet kuitenkin voittivat taistelun.
Uusi tappio pelästytti saksalaiset.
Hitler rohkaisi kansaa jatkamaan taistelua tavanomaisella tyylillään.
Haluan jokaisen saksalaisen tekevän velvollisuutensa loppuun asti.
Jokaisen on hyväksyttävä kaikki häneltä pyydetyt uhraukset.
Haluan kansalaisten valmistavan aseita kamppailua varten.
Haluan maanviljelijöiden syövän mahdollisimman vähän leipää-
-jotta sitä riittää sotilaille ja työläisille.
Haluan kaikkien naisten tukevan tätä ponnistusta-
-fanaattisella tarmolla kuten tähänkin asti.
Eräs saksalaisnainen kirjoitti: "Sodan viimeisinä kuukausina"-
-"pidättelin kyyneleitäni aina kun kuulin Hitlerin äänen radiossa."
"Emme halunneet tiedostaa yhä selkeämpiä ennusmerkkejä"-
- "lähestyvästä kukistumisesta."
"Sydämissämme pelkäsimme kauhistuttavaa totuutta."
Sillä välin idässä puna-armeija otti aloitekyvyn takaisin itselleen.
Täydennykset olivat saavuttaneet Veikseljoella olevat joukot.
Joukkojen kerääntyminen ei jäänyt huomaamatta.
Saksassa kenraali Guderian teki hälytyksen.
Hän neuvoi Hitleriä ryhmittämään joukkonsa uudelleen-
-Neuvostoliiton hyökkäykseen vastaamiseksi.
Hitler ei kuunnellut. Hän naureskeli oletetulle uhalle.
"Isoin bluffi sitten Tšingis-kaanin. Kuka keksi tämän älyttömyyden?"
Edes Himmler ei myöntänyt vaaraa.
"En usko että venäläiset hyökkäävät, kenraali."
Kenraali Guderian yritti vakuuttaa ylempiarvoisensa.
Hitler toisti: "tämä tiedustelutieto on järjetön."
"Sen kirjoittaja tulisi kärrätä hullujenhuoneelle."
Hitler lakkasi kuuntelemasta neuvoja ja sulkeutui omaan maailmaansa.
Kuten Guderian oli ennustanut, tammikuussa 1945-
-Konev ja Žhukov lähettivät armeijansa Veikseljoen yli.
Loppumattomat rivistöt T-34-tankkeja-
-etenivät yli 900 kilometriä leveällä rintamalla-
-Itämeren rannoilta Puolan sydämeen.
Hyökkäys oli tuhoisa. Venäläinen höyryjyrä oli taas liikkeessä.
Tulitus oli niin kovaäänistä, että jopa Žhukov suojasi korvansa.
Stalinille tämä hyökkäys oli ensiarvoisen tärkeä.
Hän tapaisi Churchillin ja Rooseveltin pian Jaltassa.
Hän ei halunnut Puolan karkaavan hänen otteestaan.
17. tammikuuta 1945-
-viisi kuukautta kansannousun alkamisen jälkeen-
-puna-armeija saapui Puolan pääkaupunkiin.
He kohtasivat aavekaupungin.
Ketään ei ollut kyseenalaistamassa uutta miehitysvaltaa.
Puolan kommunisteilla ei ollut mitään ongelmia ottaa ohjia.
Neuvostoliittolaiset marssivat juhliakseen voittoa-
-joka tapahtui liian myöhään.
Varsova vapautui 27. tammikuuta 1945-
-ja natsi-Saksan suurin salaisuus paljastui.
Kylän kokoinen leiri, jota ympäröi piikkilanka.
Auschwitz-Birkenau.
SS oli evakuoinut leirin vain kymmenen päivää aiemmin.
Kaikki vartijat olivat paenneet.
Neuvostoliittolaiset löysivät 7 000 leirille hylättyä vankia.
Yli miljoonasta murhatusta ihmisestä 7 000 selviytyi.
Ennen lähtöään natsit yrittivät tuhota todisteet rikoksistaan.
He räjäyttivät kaasukammiot ja krematoriot.
Nämä kuoleman tehtaat olivat myös ryöstelyjärjestelmän keskuksia.
Neuvostoliittolaiset löysivät satoja tuhansia vaatekappaleita-
-ja kymmeniä tuhansia kenkiä.
Eräästä vajasta löytyi seitsemän tonnia ihmisen hiusta.
Tammikuussa 1945-
-Saksan valtakunnassa oli vielä noin 550 aktiivista leiriä.
Jopa natsi-Saksan muretessa juutalaisten tuhoaminen-
-säilyi edelleen natsien ensisijaisena tavoitteena.
Liittolaisille näiden tappoleirien vapauttaminen ei ollut etusijalla-
-varsinkin koska toimittajien raportit olivat niin ällistyttäviä-
-että monet lännessä eivät suostuneet uskomaan niihin.
Kun brittiläinen toimittaja Alexander Werth-
-saapui Majdanekin keskitysleirille heinäkuussa 1944-
-hän kirjoitti heti artikkelin tappokoneiden toiminnasta.
Lajittelusta, kaasukammioista ja krematorioista.
Luista jotka oli jauhettu lannoitteeksi kaalipelloille.
BBC ja New York Herald Tribune epäilivät raportin todenmukaisuutta.
Monista kaupungeista löydettiin joukkohautoja.
Natseille juutalaiset ja puolalaiset-
-olivat pelkkiä orjia, tai lannoitetta.
Žhukov miehineen taittoivat 350 kilometriä 15 päivässä.
Kukaan natsihallinnossa ei ollut odottanut niin nopeaa etenemistä.
Kenraali Guderian kirjoitti:
"Venäjän hyökyaallolla on tuhoisat mittasuhteet."
Saksalaiset jatkoivat silti taistelua.
Lähinnä siksi, koska he pelkäsivät.
Puna-armeija oli osoittanut raakalaismaista käytöstä.
Lähiöitä ja kyliä poltettiin joskus maan tasalle.
Stalinin armeija ryösteli häpeilemättä runsauden maassa.
Radioita, kattiloita, rannekelloja.
Eräs neuvostosotilas kirjoitti: "Saksalaiset ovat jättäneet kaiken."
"Miehemme ovat vallanneet talot. Kaikki on liekeissä."
"Tyynyjen untuvia ja patjojen sulkia lentelee kaikkialla."
"Kaikki rivisotilaasta everstiin ryöstelevät minkä ehtivät."
"Tämä kaupunki on ristiinnaulittu."
"Väestö toimii viisaasti paetessaan meitä kuin ruttoa."
Jokainen natsiksi epäilty voitiin ampua.
Lähes 100 000 saksalaista teloitettiin summittaisesti.
Eräs neuvostosotilas kommentoi:
"Saksan äidin tulisi kirota päivää jona synnytti pojan."
"Antakoon heidän kokea sen minkä he halusivat tehdä toisille."
Itäisessä Preussissa Neuvostoliitto miehitti Nemmersdorfin kylän.
Asukkaat murhattiin verilöylyssä ja väkivalta oli silmitöntä.
Useiden naisten sanottiin ristiinnaulitun alasti latojen oviin.
Puna-armeija käsitti natsien hirmutekojen laajuuden.
Miljoonia sotavankeja kuoli nälkään ja miljoonia siviilejä murhattiin.
Venäläiset löysivät Majdanekin, Auschwitzin ja Treblinkan leirit.
Neuvostosotilaat halusivat kostaa menetettyään 20 miljoonaa omiaan.
Propagandisti Ilya Ehrenburg kirjoitti Red Star -sanomalehteen:
"Jos et ole tappanut saksalaista päivittäin, päiväsi on ollut turha."
"Tapa saksalaiset, sitä vanha äitisi pyytää sinulta."
"Tapa saksalaiset, kuuluu lasten rukous."
"Sitä isänmaasi vaatii sinulta."
"Armeijat eivät etene yksin kohti Berliiniä."
"Heidän kanssaan ovat juoksuhaudat ja joukkohaudat."
"Uomat täynnä viattomien ruumiita."
"Majdanekin kaalipellot ja Vitebskin puut"-
-"joihin hirtettiin monia epäonnisia."
"Majdenekissa murhattujen pienten lasten kengät ja tossut."
"Ne kaikki kulkevat heidän kanssaan Berliiniin."
Puna-armeija oppi ruokkimaan vihamielisyyttään mestarillisesti-
-ja varsinkin saksalaiset naiset joutuivat vihan kohteiksi.
Raiskauksesta tuli sodankäynnin ase.
Erään nuoren neuvostoupseerin sanoin:
"Naisia, äitejä ja heidän lapsiaan makasi tien molemmin puolin"-
-"ja jokaisen edessä oli äänekäs mieslauma housut kintuissa."
"Miehemme ampuivat ne naiset jotka yrittivät pelastaa lapsensa."
"Hymyilevät upseerit varmistivat että jokainen sotilas osallistuu tekoon."
Stalin antoi nämä rikokset anteeksi.
Hän julisti: "Kuvittele mies, joka taisteli Stalingradista Belgradiin"-
-"kotimaansa tuhouduttua tuhansien kilometrien matkalla."
"Miten enää reagoida normaalisti?"
"Miksi on väärin pitää hauskaa naisen kanssa sellaisten kauhujen jälkeen?"
Kaikkialla Saksan alueella-
-lähemmäs kahden miljoonan naisen pidetään tulleen raiskatuiksi.
Pienen epäröinnin jälkeen-
-natsihallinto julkaisi nämä julmuudet.
Miten sotilaat käyttäytyivät asuinalueenne naisia kohtaan?
Heitä ei voi kutsua sotilaiksi. He ovat raakalaismaisia joukkioita.
Kaikki käyttäytyivät samalla tavalla. He olivat humalassa joka päivä.
He raiskasivat kaikki naiset.
Jopa 13-vuotiaat lapset ja 68-vuotiaat naiset.
68-vuotias nainen raiskattiin julmalla tavalla edessäni.
Entä nämä naiset?
Jopa 60-vuotias äitini raiskattiin raa'alla tavalla.
Neuvostojoukkojen eteneminen aiheutti paniikkia siviileissä.
Satoja tuhansia saksalaisia pakeni-
-keskellä erityisen ankaraa talvea.
Tuhannet miehet ja naiset kerääntyivät asemille ja satamiin.
1945 tammikuussa 8 000 saksalaista pakkautui Wilhelm Gustloff -laivaan.
Neuvostoliiton sukellusvene upotti sen.
Yli 5 000 ihmistä katosi aaltojen alle.
Ihmisiä kuoli kolme kertaa enemmän kuin Titanicin upotessa.
Helmikuuhun 1945 mennessä-
-4 miljoonaa saksalaista, 8,5 joidenkin arvioiden mukaan-
-lähti sotaa pakoon.
50 000 ihmistä saapui Berliiniin päivittäin.
Samalla kun pakolaiset tukkivat Saksan tiet-
-Veikseljoelta startanneet neuvostojoukot-
-pysähtyivät 80 kilometrin päähän Berliinistä Oderjoen rannoille.
Žukovin hyökkäys oli ollut menestys.
Saksalaiset kärsivät yhteensä 350 000 sotilaan tappiot.
Miehitettyään suurimman osan Puolasta ja alistettuaan Balkanin-
-Stalin saapui Jaltan kongerenssiin voimamiehen asemassa.
Sairauden heikentämä presidentti Roosevelt-
-ja Britannian pääministeri Winston Churchill-
-jonka maan sotiminen oli uuvuttanut, eivät nousseet Stalinia vastaan.
Kolmikko sopi jakavansa Saksan neljään miehitettyyn vyöhykkeeseen.
Lännessä oli vielä yksi este ylitettävänä.
Viimeinen luonnon muovaama este Saksassa, Reinjoki.
Saksalaiset olivat räjäyttäneet kaikki sillat.
Sotamarsalkka Montgomery toivoi pääsevänsä joen yli ensimmäisenä-
-mutta amerikkalaiset ehtivät ensin.
N 1. armeijan yksikkö-
-löysi vielä yhden ehjän sillan Remagenista läheltä Bonnia.
Siltaan oli asetettu räjähteitä, mutta sitä ei ollut vielä räjäytetty.
Amerikkalaiset perustivat heti sillanpääaseman itärannalle.
Hitler määräsi räjähteistä vastuussa olevat insinöörit ammuttavaksi.
Sillä välin Patton lähetti joukkonsa joen yli Oppenheimissa-
-ilmoittamatta asiasta esimiehilleen.
Hän aiheutti jo paniikkia Saksan maaperällä.
Monty oli unelmoinut ehtimisestä ensin, mutta hän oli viimeinen.
Hän kuitenkin johti suurinta hyökkäystä.
Hän johti 1,25 miljoonan sotilaan armeijaa.
Tällä kertaa Arnhemin opetuksista oli otettu opiksi.
Laskuvarjojoukkojen pudotusalueet osuivat nappiin.
Brittien joukot tunkeutuivat syvälle Saksaan-
-ja edetessään he vangitsivat yhä nuorempia sotilaita.
Etelämpänä kenraali de Lattren ranskalaiset joukot etenivät myös.
Ne taistelivat Saksan maaperällä amerikkalaisten rinnalla.
Liittoutuneet olivat saavuttamassa läpimurron.
He pystyisivät vihdoin hyökkäämään natsi-Saksaan.
Se oli hyvä uutinen heille, mutta ei Stalinille.
Heti kuultuaan tästä hän käski Žukovia valtaamaan Berliinin-
-jotta amerikkalaiset eivät ehtisi ensin.
Reinin ylityksen jälkeen saksalaisten vastarinta mureni.
Hitler oli päättänyt keskittää joukkonsa itään.
Hänen reservijoukkonsa olivat jo uuvuksissa-
-Ardennien taistelun takia.
Nyt jotkut kaupungit valitsivat loppuun asti taistelun sijaan-
-valkoisen lipun liehuttamisen.
Liittoutuneet etenivät kohti Berliiniä.
Churchill puski amerikkalaisiin vauhtia.
"Meidän on puristettava venäläisten kättä mahdollisimman idässä."
Berliini kuului kuitenkin Neuvostoliiton miehitysalueeseen.
Vaikka amerikkalaiset valtaisivat kaupungin, heidän täytyisi vetäytyä.
He eivät hyväksyisi mahdollisesti 100 000 kuolonuhria-
-pelkän arvovaltakamppailun takia.
Sellaiset humanitaariset asiat eivät ikinä hidastaneet Stalinia.
Eisenhower päätti siis olla hyökkäämättä Berliiniin.
Hänen joukkonsa ehtivät keskittyä lepoon ja virkistäytymiseen.
Marlene Dietrich vieraili heidän luonaan.
Hei, pojat.
Tämän viihteen jakaminen kanssanne-
-on minulle tärkeämpää kuin viihdyttäminen.
Olen varma, että voitamme pian.
Hei sitten ja onnea matkaan.
Eisenhowerin armeijat eivät levänneet kauaa.
Kukistaakseen natsi-Saksan nopeasti ilman suuria tappioita-
-amerikkalaiset ja britit aloittivat säälimättömät pommitukset.
He pommittivat Saksan teollisuusalueita-
-ja tuhosivat kaupunkeja jotka olivat täynnä siviilejä.
He halusivat murskata taloudelliset resurssit-
-ja murtaa väestön moraalin, mikä heikentäisi natsihallintoa.
Vuoden 1945 tammikuun ja huhtikuun välisenä aikana-
-Saksaan pudotettiin 471 000 tonnin edestä pommeja.
Köln, Hampuri ja Berliini kärsivät kaikki tuhoja.
Olemme ensimmäisiä jotka kävivät Berliinissä.
Haluaisitteko mennä takaisin?
Helmikuussa Churchill halusi pommittaa Dresdeniä-
-voiman osoituksena Neuvostoliitolle.
Tulimyrsky hukutti kaupungin alleen.
Alle 24 tunnissa yli 25 000 kaupungin asukasta menehtyi.
Kokonainen kaupunki, jolla ei ollut sotaan liittyvää teollisuutta-
-eikä strategista merkitystä, tuhoutui.
Dresdenin tuhoaminen nosti pakolaisten määrää-
-mikä häiritsi Saksan sotavoimien toimintaa.
Liittoutuneiden johtajat saattoivat tuntea katumusta Dresdenin takia-
-mutta eivät kauaa.
Hitlerin itsepäisyys pakotti heidät jatkamaan pommituksia-
-siviiliuhrien määrästä piittaamatta.
Maaliskuun lopulla 1945 Saksan valtakunta luisui kaaokseen.
Sodan lopputuloksesta ei ollut enää epäselvyyttä.
Saksalainen upseeri kirjoitti päiväkirjaansa:
"Loppu on lähellä."
"Onko johtajillamme strategioita tästä ulospääsemiseksi?"
"Sotilaidemme kuolemat, kaupunkiemme ja kyliemme tuho."
"Onko tässä kaikessa nyt mitään järkeä?"
Toinen kirjoitti: "Pystyisikö joku syrjäyttämään sen hullun"-
- "ja lopettamaan tämän?"
"Ovatko he vielä kenraaleja? Ei, he ovat ulostetta."
"Märkiä rättejä. He ovat pelkureita."
Nämä kapinalliset sanat jäivät päiväkirjojen sivuille.
Lauseiden kirjoittamisen jälkeen sotilaat palasivat taisteluun.
Saksan yhteiskunta ei kyennyt vastarintaan.
Sen seurauksena maan syöksykierre jatkui.
Hitlerin käskystä natsihallinto käynnisti uuden ohjelman:
Radikalisaation omia kansalaisia vastaan.
Kaikki jotka eivät olisi valmiit taistelemaan, teloitettaisiin.
Königsbergissä 80 sotilaskarkuria teloitettiin.
Uhrien ruumiit jätettiin usein teiden vierustoille vieressään kyltti:
"Olen karkuri enkä suostu suojelemaan Saksan naisia ja lapsia."
Valkoisin lipuin sonnustautuneita kyliä uhattiin tuhoamisella.
Radikalisaation vaikutus oli ankarin keskitysleirivankeja kohtaan.
Liittoutuneiden eteneminen lännessä ja neuvostosotilaiden idässä-
-sai Himmlerin sulkemaan leirit.
Vangit lähetettiin kuvottaville kuolemanmarsseille.
Vankeja kävelytettiin kaduilla ilman määränpäätä.
Natseilla ei ollut enää aikaa kaasuttaa ihmisiä-
-joten he tappoivat kylmyyden ja nälän avulla.
Ne jotka eivät pysyneet marssin tahdissa saivat luodin päähänsä.
Kun liittoutuneet vapauttivat leirit-
-useimmat olivat lähes täysin tyhjiä.
Saksalaiset jättivät vain vangit joiden kunto ei kestänyt evakuointia.
Huhtikuussa 1945 amerikkalaiset menivät Ohrdrufin keskitysleirille-
-joka oli Buchenwaldin alaleiri.
Eisenhower kauhistui näkemästään.
"En ollut ikinä kokenut sellaista järkytystä", hän tunnusti.
Patton voi pahoin vajan lähellä.
Eisenhower määräsi läheisen kylän asukkaat vierailulle leiriin.
200 ruumista päivässä tuhkaavan krematorion uunin edessä-
-pyörtyili naisia.
Upseerit kuitenkin vaativat, että saksalaiset kohtaavat-
-ne kauhut, joiden he olivat antaneet tapahtua.
Pöydällä oli ihmisen ihosta tehtyjä lampunvarjostimia.
Esillä oli ihmisten ihosta leikattuja tatuointeja ja kutistettuja päitä.
Voitonmerkkejä natsien raakalaismaisuudesta.
Nähtyään nämä kauheudet eräs toimittaja kirjoitti:
"Helvetin portit olivat avautuneet."
Toisia keskitysleirejä vapautettiin-
-ja paikallista väestöä määrättiin taas vierailuille.
Eisenhower julisti:
"Väite kuuluu, että amerikkalainen ei tiedä taistelunsa syytä."
"Nyt hän sentään tietää, ketä vastaan hän taistelee."
Keskitysleirien kauhujen paljastuminen järkytti koko maailmaa.
Saksan valtakunta oli kutistunut kymmenen kuukauden ajan.
Sodan viimeinen näytös alkoi huhtikuussa.
Berliini, viimeinen linnoitus, valmistautui viimeiseen taisteluun.
12. huhtikuuta 1945-
-Berliinin filharmoninen orkesteri esitti Wagnerin Jumalten tuhon.
Vajaamiehityksen takia lasten, naisten ja vanhusten armeija-
-jota johtivat tuhannet SS-fanaatikot, puolusti pääkaupunkia.
He pystyttivät esteitä.
Goebbels teki hyvää työtä.
Kaikki kaupunkia puolustavat hymyilivät näissä propagandakuvissa.
Väijytyksiä varten jokaisella oli kivääri-
-tai panzerfaust, panssarintorjunta-ase.
Niitä oli valmistettu yli kolme miljoonaa lähikuukausien aikana.
Ihmisille annettiin pikakoulutusta Berliinin kaduilla.
Moni saksalainen uskoi edelleen natsihallintoon.
Muurimme on murrettu, mutta ei sydämiämme
Taisteleva Berliini tekee kunniaa Johtajalle!
Johtajaa ja käskyvaltaa me tottelemme!
Berliini pysyy saksalaisena!
Antautuminen? Ei!
Eräs nuori sotilas kirjoitti vanhemmilleen:
"En voi uskoa, että Johtaja uhraisi meidät."
"Kukaan ei voi viedä minulta uskoa häneen. Hän on minulle kaikkeni."
Tietyt upseerit takavarikoivat valkoisia nenäliinoja-
-estääkseen ihmisten antautumisen niiden avulla.
Kruununkyytiläisillä oli vielä uskoa-
-varsinkin koska Yhdysvalloissa konserttipäivänä 12. huhtikuuta-
-presidentti Roosevelt kuoli.
Hitler riemuitsi. "Suuri ihme, jonka olin ennustanut, on tapahtunut."
"Sotaa ei ole hävitty."
Hitlerin harhakuvitelmat sokaisivat hänet.
Toivon ilmapiiri ei jatkunut pitkään-
-koska puna-armeija lähestyi pääkaupunkia.
Neuvostokenraalit keskustelivat hyökkäyssuunnitelmasta.
Idästä tulevat tarvikkeet olivat vihdoin saapuneet Oderjoelle.
Panssarivaunuja, ammuksia, lentokoneita-
-42 000 asetta ja raskaita kranaatinheittimiä.
Sodan suurin tykistöhyökkäys alkoi 16. huhtikuuta.
Berliiniin
Tulituksessa ammuttiin 1 236 000 ammusta.
Satatuhatta tonnia terästä satoi saksalaisten niskaan.
Kaksi miljoonaa miestä kulki kohti Berliiniä.
Neuvostodivisioonat hyökkäsivät joka puolelta.
Venäläisillä oli yksi päämäärä:
Valtakunnankanslia, jonka alla Hitlerin bunkkeri sijaitsi.
Žukov eteni kärsien valtavat tappiot.
Stalin halusi piirittää Berliinin kokonaan-
-jotta angloamerikkalaiset eivät voisi hyötyä tilanteesta-
-ja tunkeutua pääkaupunkiin ennen häntä.
Berliinissä maaperä tärähteli.
Jokaista risteystä puolustettiin. Joskus asialla oli nuoria lapsia.
Hitler suojautui bunkkeriinsa.
Tätä viimeistä kuvamateriaalia diktaattorista-
-editoitiin, eikä leikattua kohtaa näytetty yleisölle.
Hitler näyttää kärsivän parkinsonin taudista-
-ja hän on pelkkä varjo itsestään.
Siltikään antautuminen ei ollut vaihtoehto missään vaiheessa.
120 kilometrin päässä Torgaussa 25. huhtikuuta-
-pitkään odotettu asia vihdoin tapahtui: Saksa leikkautui kahtia.
Neuvostoliiton ja Yhdysvaltojen armeijat kohtasivat.
Johtajisto ei voinut antaa tarkkaavaisuutensa herpaantua-
-mutta tavallisille sotilaille se oli juhlinnan hetki.
Jotkut neuvostosotilaat kuitenkin välttivät liiallista veljeilyä-
-mikä olisi saattanut passittaa heidät vankileirille.
Itä tapaa lännen
Berliinissä kolme miljoonaa ihmistä joutui puristuksiin.
Nyt oli kyse enää selviytymisestä.
Hevosia tapettiin ruoaksi.
Neuvostotykistön tuhovoimasta huolimatta-
-mekanisoidussakin sodankäynnissä jalkaväen täytyi viimeistellä työ.
Yksi katu ja kellari kerrallaan.
Näinä viimeisinä päivinä saksalaisten motivaatio vaihtui.
He eivät enää taistelleet maansa tai Johtajansa puolesta-
-vaan pelastaakseen henkensä.
Hitler asemoi edelleen bunkkerissaan kuvitteellisia armeijoitaan.
Eliitti oli jo paennut kaupungista.
Goebbels pohti sodan häviön hetkellä:
"Mitä tehdä kansalle? Miehet eivät taistele kun naisia raiskataan."
"Kansallissosialismin aatteet ovat liian yleviä sellaisille ihmisille."
"Nämä ihmiset ansaitsevat kohtalonsa."
Samaan aikaan Italiassa 27. huhtikuuta-
-Mussolini vangittiin hänen yrittäessään paeta. Hänet ammuttiin.
Väkijoukko runnoi hänen ja hänen rakastajattarensa ruumiit.
Kun Hitler kuuli Il Ducen kuolemasta, hän totesi:
"En halua joutua vihollisen käsiin elävänä enkä kuolleena."
"Ruumiini on poltettava kuolemani jälkeen. Kukaan ei saa löytää sitä."
Hitler teki itsemurhan bunkkerissaan 30. huhtikuuta-
-vaimonsa Eva Braunin kanssa.
Hitlerin autonkuljettaja poltti hänen ruumiinsa noin 200 litralla bensaa.
Diktaattori oli hallinnut Saksaa 12 vuoden ajan.
Hänen unelmansa tuhat vuotta kestävästä valtakunnasta-
-murentui hänen pääkaupunkinsa raunioiden mukana.
Viimeisenä valheena radiossa kerrottiin, että Hitler oli kuollut-
-johtaessaan sankarillisia Berliinin puolustajia.
30. huhtikuuta Žukovin joukot murtautuivat puolustuksen läpi.
Hänen sotilaansa valtasivat valtiopäivätalon.
Vasili Grossman kirjoitti: "Halusin huutaa"-
-"kaikille taisteluveljillemme, jotka makasivat eri maiden maaperällä"-
-"nukkuen ikuista unta kunnian kentillä:"
"Toverit, kuuletteko meidät? Me teimme sen!"
Kaksi päivää myöhemmin venäläiset näyttelivät tilanteen uudelleen.
Tapahtumasta otettiin valokuva.
Tätä historiallista kuvaa täytyi muokata-
-erään yksityiskohdan unohtamisen takia.
Yhdellä sotilaista oli useita rannekelloja ranteessaan.
Missä oli Hitler? Kysymys vainosi venäläisiä.
Neuvostosotilaat löysivät Hitleriltä näyttävän ruumiin-
-mutta paljastui, että henkilö toimi Hitlerin kaksoisolentona.
Stalinin lähettämät asiantuntijat tutkivat asiaa.
He löysivät Goebbelsin ja hänen vaimonsa hiiltyneet ruumiit-
-sekä heidän kuuden lapsensa elottomat ruumiit.
Kuukausia aiemmin he esiintyivät vielä propagandavideossa.
Heidän vanhempansa olivat murhanneet heidät ennen itsemurhia.
Hitlerin jäännöksen löydettiin lopulta pommikraatterista.
Kun Stalin kuuli Hitlerin tuhosta hän huudahti:
"Se oli sen roiston loppu. Harmi ettemme saaneet häntä elävänä."
Ruumiin jäänteet kuljetettiin salaa Venäjälle.
Edes Žukov, joka nautti voitostaan ja vieraili pedon luolassa-
-ei tiennyt mitään tästä epilogista.
Hitlerin kuoltua hänen seuraajansa pystyivät antautumaan.
7. toukokuuta liittoutuneiden päämajassa Koillis-Ranskassa-
-Saksan edustajat hyväksyivät antautumisen ilman ehtoja.
Allekirjoitustilaisuuden jälkeen kenraali Jodl nousi ylös ja sanoi:
"Saksan asevoimat ovat nyt liittoutuneiden käsissä."
"Toivon, että voittaja kohtelee niitä jalomielisesti."
Eisenhower muodosti sanan "voitto" V-kirjaimen allekirjoituskynillä.
Tätä kuvamateriaalia ei vielä julkaistu-
-koska Stalin ei ollut tyytyväinen tähän antautumiseen.
Kremlin voimamies päivitteli:
"Neuvostoliitto kantoi harteillaan suurimman osan sodan painosta."
Stalin vaati toista antautumista seuraavana päivänä Berliinissä.
8. toukokuuta USA:n, Ranskan, Saksan ja Britannian delegaatiot-
-kulkivat läpi murskatun kaupungin.
Berliinin laitamilla Žukovin päämajassa-
-odotettiin sotamarsalkka Keitelin saapumista.
Kun hän saapui, kukaan ei vastannut hänen tervehdykseensä.
Delegaatiot allekirjoittivat kaikki viisi antautumisasiakirjaa.
Kenraali de Lattre allekirjoitti Ranskan puolesta.
Kello oli 23.00 toukokuun 8. päivänä, mutta Moskovassa kello oli jo yksi-
-joten Neuvostoliitossa päiväksi merkittiin 9. toukokuuta.
Antautuminen ei kuitenkaan päättänyt tragediaa.
Vihamielisyyksien päättymistä seurasi itsemurhien aalto.
Korkea-arvoisen Himmlerin lisäksi-
-tuhannet tavalliset saksalaiset tappoivat itsensä-
-joskus perheineen-
-pelosta miehittäjiä kohtaan tai seuratakseen Hitleriä tuonpuoleiseen.
Ennen sotaa Hitler oli luvannut saksalaisille:
"Antakaa minulle 10 vuotta, minkä jälkeen ette tunnista Saksaa."
Hän piti sanansa.
"Se on ohi, se on ohi!"
Nämä sanat voitiin kuulla ympäri maailman-
-kun ihmiset juhlivat voittoa.
Ihmiset riemuitsivat vapaudesta jota he olivat odottaneet niin pitkään.
Riemun tunteeseen liittyi myös synkkyyttä.
Natsismin tumma varjo ei katoaisi päivässä.
Kärsimykset jättivät ihmisten muistoihin peruuttamattomat arvet.
Natsismi oli syväluodannut kauhujen syvyyksiä.
Juutalaisten tuhoaminen, siviilien massamurhat-
-ja vastarintaliikkeen jäsenten kidutus-
-varjostaa ainiaan ihmiskunnan omaatuntoa.
Mantereen oli silti päästävä takaisin jaloilleen.
Rauniokaupungit täytyi rakentaa uudestaan.
Miljoonien maailmalle hajaantuneiden ihmisten täytyi palata kotiin.
Nämä olivat sodan jälkeisen ajanjakson valtavia haasteita.
Natsihallinnon aiheuttama kaaos-
-vaihtui uuteen aikakauteen.
Suomennos: Anni Mentula