JERSEY, KANALØERNE, SOMMEREN 1942.
DET ENESTE BRITISKE TERRITORIUM, SOM BESÆTTES AF NAZISTERNE.
ADOLF HITLER BEORDRER, AT ENGLÆNDERE, SOM IKKE ER FØDT PÅ ØERNE -
-SKAL DEPORTERES TIL TYSKLAND MED DERES FAMILIER.
MÆND, SOM TAGES TIL FANGE ANDRE STEDER I EUROPA -
-BRINGES TIL ØERNE OG TVINGES TIL AT ARBEJDE.
EN SAND HISTORIE
-Få de forbandede russere af båden! -Javel!
Fremad!
Hurtigere!
Kom så!
-Denne vej! -Ryk venligst tættere sammen!
Gå videre! Nej, den vej!
Fortsæt!
Kom.
De må ikke komme forbi.
-Jeg skal sige farvel til min ven. -Så værsgo.
-Tak. -Undskyld.
-Doreen! -Lou!
Ivy.
-Til rejsen. -Tak.
Har de sagt, hvor I skal hen?
-Fordi din mand har boet i England? -Fordi han er født der.
Er der ingen vej udenom? Ivys Arthur er født der.
Kun hvis man er "uundværlig arbejder". Bonde, direktør eller lignende.
Træd tilbage!
Først jøderne, nu englænderne. Hvem bliver de næste?
Lou, se. Flere russere.
Hvad skal vi gøre? Arthur er ikke bonde. Vi bliver sat på den næste båd.
Han er ikke engang direktør. Vi må tale med Brian.
Undskyld, hr.
-Det er ikke så enkelt, Louisa. -Jo, det er.
Ledere er fritaget, men det skal ske i dag.
Sådan en belejlig forfremmelse kan nemt vække mistanke.
Hvis det kun handlede om mig, ville jeg ikke spørge.
Men det gælder også Ivy og drengen. Han er kun 12 år.
Folk deporteres til Tyskland.
Min kusines søn blev spærret inde, bare fordi han lavede V-tegnet.
Det er netop derfor, vi bør hjælpe hinanden.
Som den kanin, jeg gav Mary i sidste måned.
Og æggene. Og mælken fra Rene.
-Udmærket. -Tak, Brian.
Maude og Lily!
-Hvad var det? -Sikkert dynamit fra stenbruddet.
-Stakkels russere. -Hvad for nogle russere?
De bygger befæstninger for tyskerne.
I tilfælde af at mr. Churchill en dag vil redde os.
-Det er ikke morsomt, Arthur. -Jeg prøvede ikke at være morsom, Ivy.
-Du kunne have narret mig. -Gud forbyde, min kære!
Tak, Annie.
-Margaret. -Lou.
-Nåede du at sige farvel, mrs. Gould? -Ja. Du skal ikke slå dem ind.
-Lad ham få lidt. -Han er kun 12!
Han er gammel nok. Det er jo kun æbler... næsten.
Skål for den nye underdirektør hos Jerseys postvæsen!
Gud være lovet! Nu kan jeg måske sove i nat.
-Godt at se dig i jakkesæt. -Det har du set før.
Hold op, drenge!
-Hvem vil have mere kage? -Det vil jeg gerne, Lou.
-Må jeg gå ud og lege? -Ja, men udgangsforbuddet er kl. 22.00.
Og gå nu ikke for langt væk, Rex.
-En mere til den søde tand? -Ja, hvorfor ikke?
-Hvor tit tog mor dig med slikdåsen? -Jeg fik klø hver gang.
Og så græd du, indtil Lou tog dig med i slikbutikken. Du havde krammet på hende.
-Sherbet Dabs var hans yndlingsslik. -Dem med citronsmag var bedst.
BBC havde som sædvanlig en optimistisk vinkel på det hele i aftes.
Hvis du spørger mig, så var angrebet mod Ruhr i sidste uge en katastrofe.
-Har du hørt noget fra drengene, Lou? -Ikke noget fra Ralph.
Jeg fik et Røde Kors-brev fra Ted. En studiekammerat er på samme skib.
Men det var dog dateret i marts, og Dinah har heller intet hørt, så...
-Undskyld. -Bare rolig. Han passer på de gode.
Rex? Rex!
Rejs dig op!
Kom.
Lou.
Det er Jess Le Cornu. Hun er kommet i butikken, siden hun var lille.
-Hvorfor gør pigerne det? -De gør det også i Paris, siger min bror.
Gaver, ekstra rationer... Skammeligt!
De er for unge til at forstå det. De ser bare et kønt ansigt og er sultne.
De er feltmadrasser. Ingen undskyldning.
Vi burde bebrejde tyskerne. De udnytter dem.
Vi må ikke vende os mod vores egne.
Og vi ved, hvad der er i hendes ration i dag.
-Hvad? -Tysk bratwurst.
Jeg kunne slå ihjel for en kop te. Rigtig te, ikke det brombærstads.
-Giv mig kaffe. -Og kødtærte.
-Som den, mor lavede. -Med løgsovs og kartoffelmos.
-Løgsovs! -Giv mig kurven.
Mrs. Gould.
Fadervor, du som er i himlene. Helliget vorde dit navn -
-komme dit rige. Ske din vilje som i himlen således også på jorden.
Giv os i dag vort daglige brød, og forlad os vores skyld -
-som også vi forlader vore skyldnere.
Og led os ikke i fristelse, men fri os fra det onde.
Thi dit er riget og magten og æren i evighed.
Amen.
-Ginn og Hague er blevet deporteret. -Ja, det er frygteligt.
-Det skånes du i det mindste for. -Nu handler det om, hvem man kender.
Det gælder alt.
Godaften.
Sylvia bad mig om at give dig det her. Jeg vidste ikke, om du havde åbent.
Folk er stadig nødt til at spise.
-Skal du have huslejen i dag, Elena? -Jeg kommer forbi i løbet af ugen.
-Godaften, Rene. -Fire og otte pence.
Var der andet?
Undskyld, at vi spørger i denne svære tid...
Vi tænkte bare på, nu hvor der igen er blevet skåret i rationerne...
-Vil I have nogle af mine æg? -Hvis det ikke er til for meget besvær.
Din søster er så sød.
Hun giver os altid sine æg. Hvad skulle vi gøre uden hende?
Hvad?
Tilbage i geleddet!
Hent nogle æbler.
Her! Her, tag de her æbler!
-Det er bare æbler! -Træd tilbage, eller De ryger i fængsel!
Skiderikker! I koldhjertede, umenneskelige, modbydelige skiderikker!
Hvad skal vi gøre?
Hvad pokker skal vi gøre?
1, 2, 3, 4 -
-5, 6, 7 -
-8, 9, 10, 11 -
-12, 13, 14, 15 -
-16.
Op! Tilbage i geled!
For fanden da!
Hvis I skaber flere problemer, så dør I alle sammen!
Hele banden!
Før dem væk!
Dit svin!
Russer?
-Flygtning? -Ja!
Det er jeg også.
Godt, så kom.
-Kom frem. -Hvad?
Kom frem, sagde jeg.
-Hvem er det? -Russer. Ven.
Hvad skal jeg gøre med ham?
Ven. God. Russer.
Annie.
Tak, Mattie.
Goddag, mrs. Gould. Der er desværre blevet skåret ned igen.
-Hvad mener du? -Smørret er nede på 60 gram om ugen.
Det er jo latterligt. Jeg har 40 personer, som skal have deres rationer.
-Jeg laver ikke reglerne. -Carrefour i Le Braye fik ekstra mel.
-Det kommer ikke dig ved. -Du laver reglerne, ikke?
Det kommer mig ved, når jeg ikke kan give mit samfund mad.
Louisa.
-Hvordan går det? Har grisene det godt? -Ja.
Men jeg må spørge dig om noget. Du ved godt...
-Tyskerne kommer ind i butikken. -Han skal flyttes.
Jeg er ofte alene i huset, og nogle af dem er ret grove.
-Vi må holde sammen, Louisa. -Det er for farligt. Beklager.
-Han virker oprevet. -Jeg bryder mig ikke om det.
-Lad svinene ligge og rådne op. -De er bare unge drenge.
Min bror blev skudt efter at være sprunget ud af et brændende fly.
-Skal vi vise dem respekt? -Det er bare almindelig anstændighed.
-Hvis side er du på? -Hvor vover du!
-Hvad kæmper vi for, hvis vi er som dem? -Nu er det nok.
Hvordan ville vi ønske, at vores drenge blev behandlet, hvis det skete?
Kom indenfor.
Han bliver ikke til besvær for dig.
Er du sulten?
Sulten?
-Taler du engelsk? -Engelsk?
Ja. Nej.
Godt. Dårligt.
Tyskere.
Jeg beklager, men det her er alt, hvad jeg har.
Jeg går ned med det her.
-Det skal til College House. -Så bliver det et par dage forsinket.
Man kan altid kende dem.
De prøver at skjule deres håndskrift.
KOMMANDANTEN DET TYSKE HOVEDKVARTER
Gennemsøg lejlighed 1, 78 St Saviours Road Radio i gangskabet
Modbydeligt.
-Hvorfor gør folk den slags? -Misundelse, frygt, måske dusøren.
Men det får nogen smidt i fængsel. Vi er nødt til...
... at få det til at forsvinde.
-Vi skal dele posten ud, Arthur. -Ja, men ikke den slags breve.
Vi skal passe vores arbejde. Jeg har børn at tænke på. Det har du også.
Sørg for, at det bliver leveret.
Seng.
-Louisa. Lou. -Lou.
Fjodor Polikarpovitj Burrij.
-Feodor... -Nej.
Fjodor Polikarpovitj Burrij.
-Burry... -Burrij.
Bill?
-Bill? -Bill.
Bill.
-Godnat, Bill. -Godnat, Lou.
Luk op! Luk døren op!
Luk døren op, sagde jeg!
Luk døren op!
Hvis De ikke åbner, sparker jeg døren ind! Luk op!
Hvorfor er lyset tændt på første sal? Det er forbudt.
Kom herud! Kom så her.
Kom her! Hvorfor er det tændt? Forstår De ikke, hvor farligt det er?
Alt lys skal være slukket.
Hvis det sker igen, får det konsekvenser. Er det forstået?
Naturligvis. Undskyld.
Det må ikke ske igen.
Knægten har før forsøgt at flygte, men blev opdaget.
Vagterne tog hans tøj af, bandt ham til en betonpæl med pigtråd -
-og efterlod ham der hele natten.
Den slags sker hver uge.
Det kan drive enhver til vanvid.
Men nu har han dig.
Jeg ved godt, at det er meget forlangt, men... jeg beder dig.
Kom forbi med din skorte i morgen, så reparerer jeg den.
Lou?
Hvem pokker er du? Hvad?
-Hvad siger du? -Arthur! Hold op! Det er Bill.
Bill?
Lad os gå ind ved siden af.
Jeg hedder Rex.
-Ved du, hvor farligt det er? -Ja, jeg har ikke sovet i en uge.
Du ved intet om ham. Nogle af dem er forbrydere.
Bill var i det russiske flyvevåben, og han græder om natten.
Vi får stadig stikkerbreve.
Fra byboer. Det sagde du selv. De skal bruge penge til mad. Det sker ikke her.
Her i sognet er alle i familie med hinanden.
Et af brevene var bare ren hævn. Vi vil alle gerne hjælpe, men det her...
Arthur! Du ved, hvordan tyskerne behandler dem. Det er forfærdeligt.
Må Gud dømme mig, hvis jeg ikke gør det her.
Se. Den er så god som ny. Han har sparet dig for en opgave, far.
-Godt? -Ja, godt.
Du må ikke fortælle det her til nogen.
-Må jeg sige det til Derek? -Nej, det bliver i familien.
-Det gælder os alle. -Jeg er ikke dum, Arthur.
-Godmorgen, alle sammen. -Godmorgen.
Nicole er så godt som familie.
-"Sam..." -"...men."
-"Sammen." -"Sammen."
-"Med en kraftanstrengelse." -Fint.
Deres bror efterlod det her, mrs. Gould. Han kunne ikke blive.
Annie, det her er Bill. Bill, Annie.
-Tak, min kære. -Tak.
Den er fra min bror.
-Harold. -Ja.
-Tak ham. -Det skal jeg nok.
-Hvordan siger man det på russisk? -Spasiba.
-Godt.
-Goddag, mrs. Gould. -Vi har lukket.
Det er ikke, hvad De tror.
Jeg holder af hende. Og jeg er ikke nazist.
Vi har lukket.
Ud med jer! Ud! Kom så!
-Hvad laver du her? -Undskyld.
Før krigen gik jeg i skole i Moskva. I Moskva var jeg...
-Kunstskole? -Ja. Undskyld.
Din mor må være meget bekymret for dig.
Den tilhørte min mand.
Du må godt se i den.
Men du må ikke komme herind. Er det forstået?
Ja. Undskyld.
Tak.
"'Hvabehar?' sagde Muldvarpen og tog sig sammen med en kraftanstrengelse."
"De tror nok, at jeg er ubehøvlet, men alt det her er så nyt for mig."
"Så det her er altså en flod?"
"'Floden,' rettede Rotten."
-Jeg har låst, mrs. Gould. -Tak, Annie.
-Godaften. Godt klaret, Bill. -Tak.
"Og De bor virkelig ved floden? Sikke et herligt liv!"
Du bevæger dig.
Jeg kan ikke sidde stille hele aftenen. Vent bare, til du når min alder.
Må jeg se det nu?
Kan du lide den sang?
Jeg sange den med Ted, sidste gang han var her.
I det her lys...
-Kom nu, lad mig se den. -Nej.
Kom nu.
-Bill, den er vidunderlig. -Er den?
Du har fået mig til at se yngre ud.
Det er det, jeg ser.
Du har virkelig talent. Det er en gave fra Gud.
Gud?
Det tror jeg ikke.
-Tror du ikke på Gud? -Hvorfor lader Gud mine venner dø?
Uskyldige mennesker. Børn. Hvorfor gør Gud ikke noget?
Fordi der også er ondskab, men hvis man beder...
En dreng i stenbruddet. 16 år. Han bad.
Han bad hver aften. Nu er han død!
-Hvor er Gud, når tyskerne slår? -Bill, hids dig ned.
Mændene i lejren. Slaver! Hvor var Gud, da din søn døde?
-Du skal ikke tale om Ted. -Måske elsker Gud ikke din søn.
-Gud kan gå ad helvede til! -Ingen gudsbespottelse i mit hjem.
Bill, hold op! Nu er det nok!
Gå ind på dit værelse.
Du er ikke min mor.
Bill?
Det er bare i Saint Aubin. Der er ikke langt. Vi er snart tilbage.
-Jeg ved nu ikke... -Det skal nok gå.
-Det er for farligt. -Det er galskab også.
Du har været indespærret som et dyr i tre måneder.
-Og hvis tyskerne stopper os? -Det gør de ikke.
Der er ikke langt. Vi tager de små veje. Det skal nok gå.
Godmorgen, Elena.
-Det er køligt i dag. -Ja, er det ikke?
Godmorgen!
Det er oppe på toppen, Bill!
Kom så!
-Løjtnant! Jeg har fundet smuglergods. -Kom.
-Næste. -Godmorgen.
Identifikation.
-Hvem har De fået dem af? -En ven.
-Det må være en god ven. -Ja, det er han.
Nej, jeg tror, at De har købt dem ulovligt.
-De der fakturaer til i morgen...? -De ligger på mit skrivebord.
-Vil du have kaffe? -Nej tak.
Jeg har aldrig set Dem før. Er De Harolds ven?
-Har De tabt mælet? -Han har intet at sige til dig.
-Prisen er lige steget. -Vi havde en aftale.
I har ikke været ærlige over for mig.
-Du er lærer, ikke sandt, Harold? -Det ved du, at jeg er.
Min datter skal snart til eksamen.
Hun er en begavet pige, men hun har været meget syg og har brug for hjælp.
-Jeg skal se, hvad jeg kan gøre. -Du sørger for, at hun klarer sig godt.
Udmærket.
Gå ikke alle sammen på én gang.
-Er butikken låst, Annie? -Ja, mrs. Gould. Vi ses i morgen.
-Godaften. -Godaften.
-Måske skulle vi tage til Saint Helier. -Byen?
Ja, der går en bus på fredag. Vi kunne gå en tur.
-Måske købe en bog til dig. -Der er mange soldater.
-Du har jo dit id-kort nu. -Ja, men de kan høre, at jeg er russer.
Jeg fører ordet. Du kan lære et par franske gloser.
Vi kan sige, at du er min nevø fra Saint Mary.
Mange af bønderne der taler knap nok engelsk. Bill...
Bill, det er ikke godt for dig at være fanget her i huset hele tiden.
Hver fredag kører Ivy og jeg ned med frugt.
Bare tag det roligt. Det skal nok gå alt sammen.
-Godmorgen. -Må vi se os lidt omkring?
-Naturligvis. -Gå bare ind.
Kandinskij. Jeg går hen og spørger.
Vil De...?
Fransk.
Kandinskij, tak.
Kan De lide Kandinskij? Hvilken periode interesserer Dem?
-Jeg foretrækker det tidlige 1900-tal. -Ja.
-Hvad koster den? -I denne stand? Fem shilling.
Vi tager den.
-Fem shilling, Bill. I din tegnebog. -Oui.
Min nevø elsker kunst.
Goddag.
Han har lige haft et skænderi med sin kæreste.
-Tak, frue. -Tak.
To shilling og seks pence, tak.
-Er de herfra? -Jeg har aldrig set dem før.
Bill, sæt farten ned.
Sæt farten ned. Slap af. Der er ingen efter os.
-Lad os se efter fisk på markedet. -Nej.
Vi har en halv time, inden bussen går. Slap af.
Louisa. Hvordan går det?
Udmærket, tak, Brian.
-Og dig? -Jeg kan ikke klage.
-Det gjorde mig ondt at høre om Ted. -Ja, mange tak.
Det må være hårdt for dig.
Det er rart at se, at du har lidt selskab, Lou.
Og hvorfor ikke? Held og lykke.
Ja, jeg må løbe, så... au revoir.
-Tror han, at...? -Ja, det gør han helt sikkert.
-Han har et stort, fedtet hoved. -Hvad?
-Fedtet hoved, herinde. At han tror... -En beskidt tankegang.
Bill, "stort fedtet hoved"!
Bare begynd at gå.
Lad være med det.
-Hvad skal jeg gøre? -Opfør dig normalt.
-Jeg løber. -Nej, så er løbet kørt.
Stop!
-Stop de der to! -Holdt!
De der!
De glemte det her.
-I boghandelen. -Tak.
Tusind tak. Det er pænt af Dem.
Værsgo.
Bill? Er alt i orden?
-Bill, min kære... -Undskyld.
Det gør ikke noget.
Goddag, Bill.
-Hvordan gik det? -Jeg trænger til en kop te.
-Er det gået godt her? -Der har været stille hele dagen.
-Vi burde kunne klare os måneden ud. -Glimrende.
-Vil du plukke nogle brombærblade? -Selvfølgelig.
-Hej, Ivy. -Er alt vel?
Jeg beklager det tidligere.
Værsgo. Det skal nok give dig varmen.
Hvor er Annie? Er hun syg?
Annie har fået arbejde på Summerland-fabrikken inde i byen.
-Hun er færdig her. -Kommer hun ikke tilbage?
Det er åbenbart bedre betalt, men Ivy vikarierer, indtil jeg finder en.
-Jeg må sige farvel. -Hun er flyttet ind hos sin søster.
Det er mere belejligt. Så vi får hende muligvis ikke at se i noget tid.
-Men dog! -Det er bedst sådan, Lou.
Hvad laver du her? Jeg sagde jo, at jeg snart ville komme tilbage.
Der er kommet et brev til dig. Fra Røde Kors.
Gudskelov!
-Er det fra Ralph? -Ja.
Der står: "Kære mor, alt er godt. Jeg har travlt."
"Jeg håber, det samme gælder for dig. Savner din søøregryde."
"Op med humøret. Verden vil snart synge igen. Din elskede Ralph."
Han husker jeres sang.
-Det er et godt brev. -Det er vidunderligt!
Det er fire måneder gammelt, men...
Han har det fint. Det kan jeg mærke herinde.
Tak.
Kom, nu arbejder vi. Lad mig hjælpe dig.
Fart på!
Kom så!
Hurtigere!
Beskidte møghunde!
Kom, min kære.
-En julehilsen fra mr. Churchill. -Jeg ville hellere have en fødevarepakke.
Farvel. Glædelig jul! Vi ses.
Var der andet?
-Der er du jo! -Giv mig fem minutter.
Glædelig jul.
-Også til dig, Bill. -Tak, Elena.
-Glædelig jul, de damer. -Glædelig jul!
Tag dig af Mattie, Bill.
-Fem flasker? -Fire.
Goddag, Arthur.
-Bill. -Hvordan går det, Mattie?
-Går det bedre med hosten? -Meget bedre.
-Kom nu, Arthur! Julen begynder her. -Glædelig jul.
-Goddag, Harold. Lige til tiden. -Op med humøret, Arthur. Det er jul.
-Rex, vil du hjælpe mig? -Ja.
-Sådan. Perfekt. -Lad os gå ind og opmuntre Arthur.
-Rex, vil du synge en julesang for os? -Jeg kan spille en.
-Perfekt. -Glædelig jul, Bill!
-Hvad nu, hvis tyskerne kommer? -Så går han ud bagved.
Ivy, mange ved, hvad han hedder, og hvor han kommer fra.
Du skal ikke hæve stemmen over for mig.
-Hej, Arthur. Vil du være julemand? -Gerne.
Har du det godt, min kære?
-Ja, det har jeg. -Godt.
Skal du have fyldt op?
Tak. Jeg må vise den til Lou.
-Se. Den er fra Harold. -Vent lidt.
"Glædelig jul, Fjodor. Fra Harold." Han har skrevet på russisk.
Godt, alle sammen. Kongens juleskål.
-Gud velsigne kongen! -Gud velsigne Renes gris!
Og for det udvidede udgangsforbud i aften og for sejr og befrielse i 1944.
Befrielse.
-Kan Bill synge den russiske sang? -Kom nu, min kære.
Kom nu.
Bill.
Jeg gemmer svinekødet.
-Godaften. -Godaften.
-Holder De fest? -Ja, for familien.
-Vi hørte sang. -Ja, det er jo jul.
Russisk sang.
De er fra Jersey, ikke sandt? Kender De nogen russiske sange?
-Vi kan lide dem. -Vi må gennemsøge ejendommen.
Det er juleaften. Vil De skræmme barnet fra vid og sans?
Træd venligst til side.
Godaften, mine herrer. Hvad er problemet?
Er De familie? Hvad hedder De?
Harold Le Druillenec, Trinity Street i Saint Saviour.
Hun er min søster. Min sang gjorde vist indtryk på Dem.
-Taler De russisk? -Jeg er lærer.
Vil De synge "O Tannenbaum" med os?
Nein. Vi skal foretage inspektioner.
-Hav en god aften. -I lige måde. Glædelig jul.
-Harold, du er et geni. -Tak til min russiske studiekammerat.
Og Calvados.
Bare rolig, Bill. Nu er de gået.
Hvad, hvis den forkerte person ser ham? Jeg har fjernet seks breve på en måned.
Arthur, selvfølgelig er der rådne æbler. Lou er ikke i fare.
Hvis de finder ham, kan det gå ud over os alle.
Og Ralph har allerede mistet sin far og sin bror.
-Jeg ville ønske det samme for Ralph. -Jeg ved ikke, om det er din grund.
Undskyld. Jeg vil ikke skabe problemer for din familie.
-Bill, du må ikke gå. -Se nu, hvad du har gjort.
Tillykke, Arthur.
-Hvorfor sagde du det? -Nogen måtte gøre det.
Du har gjort alle kede af det. Og til hvilken nytte?
-Du hørte, hvad Harold sagde. -Som altid...
Bill stoler på os. Han føler sig kun sikker her.
-Fald nu ned... -Og du jager ham væk!
Glædelig jul til alle.
Hold nu op. Du skal ikke tage dig af Arthur.
-Hvad nu, hvis han har ret? -Jeg vil altid passe på dig.
-Hvad nu, hvis du ryger i fængsel? -Det er ikke værre end at være alene her.
Tyske fængsler er ingen spøg.
Ingen skal i fængsel.
Det er dumt at tage chancer. Rene kender andre, som jeg kan bo hos.
Nej, det her er dit hjem.
Det er vores hjem.
Her er din julegave. Det er en gammel og sjælden Jersey-penny.
Jeg gav den til Ted engang... og nu er den din.
Vær sød at blive.
Mrs. Gould, vi fik ingen aftensmad i går.
I fik jo jeres rationer for to dage siden.
Du må da have nogle gulerødder liggende.
-Hvad med kul? Vi kan ikke koge vand. -Vi fik intet leveret i sidste uge.
Gid jeg kunne hjælpe jer, men vi er i samme båd.
Det er lettere for nogle. Folk med venner.
Vi så dig få ekstra brød af ham Mattie.
-Er det ikke ulovligt? -Nu er det nok. Tag din søster med hjem.
-Og en ting til... -Maude, det nytter ikke noget.
Ville du komme i bedre humør, hvis jeg tog med dig i kirke?
Jeg har det ikke så godt. Jeg er nødt til at gå udenfor.
-Lou, du glemte dit sjal. -Tak, min kære.
-Som blommen i et æg! -Som blommen i et æg!
-Skal jeg lede efter drivtømmer? -Vi kan gøre det sammen i eftermiddag.
Louisa, har du et øjeblik? Jeg vil have, at du flytter Bill til et andet sted.
-Hvad taler du om? -Unge William Dauney i sidste uge, 17 år.
Han blev deporteret for tyveri.
-Hvad har det med mig at gøre? -De anholdt alle hans bekendte.
-La Fontaine er min ejendom... -Du gør præcis, som tyskerne vil have.
Man bliver sendt til Tyskland. Jeg er for gammel til et tysk fængsel.
De har vist ikke engang ordentlige toiletter.
-Jeg skal nok flytte ham. -Det er for dit eget bedste.
Hvad glor du på, feltmadras? Din far ville have skammet sig over dig.
Hvor vover du at sige det til mig!
Han var en god mand. Du vanærer hans minde.
Klap i, din gamle ko! Min Friedrich dræbte ikke din søn.
-Lou? Hvad skete der? -Ikke noget.
Vi er alle sammen så pokkers sultne. Vi trænger til opmuntring.
Du er en af os. Du er en Jersey-dreng nu.
Jeg elsker musik. Det gjorde min Edward også.
Under luftangrebene et sted derovre
sidder Adolf i sin bunker og river sig i håret.
Vi har drevet skiderikkerne på flugt.
Det Tredje Rige kan rende og hoppe.
I er alle sammen væk før jul.
Bare ærgerligt, Lili Marleen.
Godt gået, gutter!
Familien Gould, La Fontaine Skjuler en radio og en russisk krigsfange
Arthur, jeg har en officer, som vil se vores liste over ansatte.
-Hvabehar? -Et rutinetjek. Kan du tage dig af det?
Jeg har travlt. Skynd Dem lidt.
Nu, tak.
Ja, naturligvis.
Naturligvis.
Smith, Richards, Taylor -
-Tissier, Felix, Taylor...
Godt. Jeg skal bruge en liste over ansatte efter besættelsen.
Undskyld, jeg taler ikke tysk.
Ja, selvfølgelig.
1940.
Kommer det til at tage lang tid?
-Tak. -Tak. Hav mig undskyldt.
Vent lidt.
Bare rolig, Arthur. Brevet er på vej til levering.
Du aner ikke, hvad du lige har gjort.
Nicole, vi må mørklægge køkkenet.
Arthur, hvad er der sket? Hvad laver du her?
Vi må fjerne alt, hvad der har med Bill at gøre.
-Og radioen. Det hele. Nu! -Åh Gud.
Du må rydde din lejlighed, Nicole. Både du og Harold stod på listen.
-Du må advare ham. -Okay.
Hold op med at græde, Rene. Jeg kan ikke forstå dig.
Det forstår jeg godt.
Ja, jeg forstår.
Hallo?
Godt.
Jeg forstår.
Tak. Held og lykke.
De er her. Det varer ikke længe. Nu kommer de allierede snart.
Mattie?
Bill!
-Hvor fører I ham hen? -Vi tager os af ham.
-Hvordan kan jeg kontakte ham? -Det kan du desværre ikke.
Bill, 50 meter bag mig.
Gå.
Tak.
Gå, gå.
Vi hopper over.
Kom. Ræk mig cyklerne.
Godmorgen, mrs. Gould.
Jeg beklager, men jeg skal gennemsøge Deres ejendom.
De spilder tiden, men det er De vel vant til.
-Kom med mig. -I tager soveværelse og køkken!
I andre kommer med mig.
Gennemsøg alt.
Led overalt. Glem ikke skabet her.
Klaveret!
Intet her.
-Intet. -Jeg skal nok tage resten.
Intet.
Løjtnant. Se, hvad der lå under sengen.
De er hermed anholdt, mrs. Gould.
Kom her.
Før ham bort.
Kom så! Gå hurtigere!
-Harold! -Kom så.
Pas godt på dig selv, min elskede!
Sidste celle, tak.
Her, frøken. Ja.
-Skal de øvrige vente? -Ja.
Tak.
Det er jeg frygteligt ked af.
Tror I, at det begynder nu?
Det lyder, som om der er flere tusinder.
De kan være her når som helst.
Vi skal nok klare os!
Kom ind.
Kom nærmere.
Tag håndjernene af hende, og forlad rummet.
Tak.
Sid ned.
Taler De ikke russisk?
Lærte Deres gæst Dem ikke noget russisk?
-Hvem kendte til ham? -Ingen vidste det.
-Og radioen? -Den var skjult.
Mrs. Gould...
Vi ved, at folk besøgte Dem regelmæssigt for at lytte til BBC. Deres bror.
Deres veninde miss Fournier, ejeren...
Nej. Elena har aldrig været inde i huset. Hun ved intet.
Lad ikke mig afholde Dem fra at pakke.
Gould.
Usædvanligt navn.
Jødisk?
Er De jøde, mrs. Gould?
Det kommer ikke Dem ved.
Vagt!
Før hende tilbage til cellen.
-Arthur! -De kan stille kufferterne her.
-Hvordan behandler de dig? -Fint. Noget nyt?
Retssagen starter i morgen. De vil ikke tillade en advokat.
-Nej, jeg mener, om de allierede. -Folk siger, at de tager Frankrig først.
-Hvad mener du? -De kommer ikke.
Selvfølgelig kommer de!
Selvfølgelig kommer de.
Fournier, Nicole. Fire måneder og 15 dage.
Le Druillenec, Harold Osmond. Fem måneder.
Gould, Louisa Mary, født Le Druillenec. To år.
Dommen skal afsones i Tyskland.
Før de tiltalte bort.
Åh Gud...
Venstre, højre! Venstre, højre!
Kan De gå lidt hurtigere?
Kære mor, jeg har travlt. Savner din søøregryde.
Op med humøret, verden vil snart synge igen. Din Ralph.
Godmorgen, de damer.
Deres bagage, tak. Kufferterne.
-Skynd jer. -Kom så! Ud!
-Ja, ja. -Ud!
Kan De gå en smule hurtigere?
-Næste. -Ja.
Fra dine venner.
-Må jeg ikke tale med dem? -Desværre.
-Er hun taget af sted? -I aftes.
-Klarer hun sig? -Du kender Lou. Hun er hårdfør.
Hun gav dem svar på tiltale.
De finder en måde. Jeg ved det. De knækker hende.
Hun skal nok klare den, Bill.
Nej, de knækker hende. De knækker hende, Mattie!
DET NORDLIGE FRANKRIG AUGUST, 1944
Her er noget vand.
De har fem minutter.
Harold!
Lou?
Har de sagt, hvor du skal hen?
Det er min fødselsdag.
Min fødselsdag, Lou.
Vent, vent.
Det er tobak.
Tillykke med fødselsdagen, min kære.
Næste år får du Sherbet Dabs.
Dem med citronsmag.
Lou. Lou!
Lou...
DEN 9. MAJ, 1945
-Mine fundet. -Afmærker.
Watson, gå ti meter frem.
Stephenson, undersøg til højre!
-Mine fundet. -Gå ti meter længere frem.
-Ivy! -Jeg har en her.
Ivy!
Hvad er der? Hvad er der sket?
-Harold er i live. De har fundet ham. -Gudskelov!
Hun ankommer til sanatoriet i Saint Helier på fredag.
-Hvor fandt de ham? -Et sted, der hedder Bergen-Belsen.
Tak. Hav en god formiddag.
Vi har lukket.
-Jeg beder Dem, mrs. Le Feuvre... -De hørte mig.
Holdt!
Timosjenko, Igor Aleksandrovitj.
Oneptjenko, Leonid Borisovitj.
Simonov, Sergej Feliksovitj.
Aminev, Ivan Dimitrivitj.
Burrij, Fjodor Polikarpovitj.
Aminev.
Simonov, Sergej Feliksovitj.
Rudavin, Vasil. Kalasjnik, Feliks Igorevitj.
Kom ind.
Harold.
Harold, det er mig. Det er Ivy.
Du er i sikkerhed nu, min kære.
Vi skal nok sørge for, at du bliver rask.
Harold, ved du, hvor... Lou er?
Kom her!
Elsie! Jeg er her!
Jack! Jack!
Nicole. Åh Gud!
Åh Gud!
Hvor er Lou?
RAVENSBRÜCK KONCENTRATIONSLEJR
LOUISA GOULD DØDE I GASKAMRENE DEN 13. FEBRUAR 1945 -
-TO MÅNEDER FØR LEJRENS BEFRIELSE.
INGEN HAR NOGENSINDE INDRØMMET AT HAVE FORRÅDT FAMILIEN.
IVY FORSTER BLEV PÅ ØEN SAMMEN MED ARTHUR -
-OG BLEV DEN FØRSTE KVINDE I JERSEYS PARLAMENT.
IVY, HAROLD OG LOUISA VAR BLANDT DE FØRSTE -
-TIL AT MODTAGE BRITISH HERO OF THE HOLOCAUST-MEDALJER:
"FOR USELVISKE GERNINGER, SOM REDDEDE LIV UNDER FORFØLGELSEN"
HAROLD LE DRUILLENEC VAR DEN ENESTE BRITE, DER OVERLEVEDE I BELSEN.
HANS VIDNEUDSAGN FØRTE TIL SIGTELSE OG HENRETTELSE AF ADSKILLIGE NAZISTER.
HAN GENOPTOG SIT ARBEJDE SOM LÆRER OG BLEV ROST FOR SIT MOD -
-AF FRANKRIG OG SOVJET OG LEVEDE INDTIL 1985.
FJODOR "BILL" POLIKARPOVITJ BURRIJ BOEDE HOS LOUISA I TO ÅR.
SOM ALLE RUSSISKE KRIGSFANGER BLEV HAN UDSAT FOR DISKRIMINATION HJEMME I SOVJET.
HAN OVERLEVEDE, GIFTEDE SIG OG DØDE, DA HAN VAR I HALVFJERDSERNE.
LOUISAS SØN RALPH OVERLEVEDE KRIGEN OG MØDTE BILL FOR FØRSTE GANG I 1995 -
-VED AFSLØRINGEN AF EN MINDETAVLE I JERSEY FOR SIN MORS MOD.
"LIVETS VÆRDI MÅLES IKKE I LÆNGDE, MEN I GERNINGER."
Tekster: Kasper Rasmussen www.sdimedia.com