Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
–Du kan köra lite fortare. –Ska jag köra fortare? Gasa på lite?
Frederik...
Kan du inte köra lite saktare? Nu är det inte roligt längre.
–Frederik. –Det är inte så farligt, mamma.
Det är det visst. Han ska inte köra så fort på den här vägen.
Frederik. Sänk farten nu, okej? Jag tycker inte om det här.
För helvete! Kan du stanna bilen nu?
Pappa, stanna! Stanna!
Vad fan tänker du på? Du kör ju helt galet!
Du hackar på mig hela tiden. Nu kör jag för fort.
Sen är jag glad vid fel tillfällen. Sen sover jag för mycket.
Vad har du tänkt dig att vi ska göra nu då?
Finns det inte nån som vi kan ringa?
Vi löser det.
–Frederik? –Pappa!
Pappa!
Folk frågar mig hur bra jag känner min man.
Men vad gör oss till den vi är?
Är det de andras dömande blickar som formar oss?
Eller är det vårt eget ansvar att bli den vi blir?
Är vi bara ett lappverk av feltolkade upplevelser–
–och förvanskade minnen?
Har vi ingen fri vilja?
Ligger vårt öde i vårt dna? I vår hjärnas kemi?
I naturlagarna?
Är vi bara det tillstånd som vår hjärna är i vid en given tidpunkt?
Och inget mer?
Hur kommer det sig då att vi har en så stark känsla av vem vi är?
Att det vi upplever och minns är sant?
–God morgon. –God morgon.
Varsågoda och sitt.
Vi ska i dag pröva åklagarens åtal mot Frederik Halling.
–Är det du? –Ja...ja.
Okej, så ska man i varje fall inte göra det.
Ni har glömt hur man sjunger med.
Men nu är höstlovet som tur är också slut.
Och det är inget att vara ledsen för.
För det är tvärtom ett privilegium...
...att äta av frukterna från kunskapens träd.
När vi nu förvisats från Paradiset, låt oss då fylla skallarna med nåt.
Här kan man bland annat lära sig hur man sitter på en stol.
Carl, kom igen. Ta ner hundskitarna!
Frederik Halling har åtalats för förskingring av grov beskaffenhet–
–enligt strafflagens paragraf 278 med ett yrkande om fängelsestraff.
Som rektor för Saxtorphs Privatskole skaffade han sig oberättigad vinning.
Han har använt anförtrodda medel för inte under tolv miljoner kronor.
De har gått till ovidkommande syften och han har gett skolan förluster–
–och alltså sig själv vinning. Tack.
–Hej. –Hej.
–Jag är doktor Gonzales. –Hej.
Frederik har skiktröntgats. Jag är hemskt ledsen.
–En kraniefraktur? –Ja, han...
Han har en tumör i sin hjärna. Jag beklagar.
–Förlamar kraniefrakturen honom? –Frakturen?
–Kommer han att kunna prata? –Det är ingen fraktur.
–Du sa ju att det var en fraktur. –Han har en tumör i sin hjärna.
Den utlöste ett epilepsianfall som gjorde att han föll.
Som tur är har han inga allvarliga skallskador.
Men du sa att det var en fraktur. När jag frågade dig sa du ja.
–Har han en tumör i sin hjärna? –Ja, just det.
Vi har flyttat honom till neurologen.
Specialister undersöker honom nu.
–Jag är ledsen. –Tack.
"Älskar du mig? viskar jag."
"För jag vill veta det varje dag."
"Jag älskar dig mer än nånsin, säger hon milt varje dag."
"Men du ser mig inte, säger jag så högt jag bara kan."
"Jo, säger hon. Nej, inte riktigt, säger jag."
"Det kan du inte förstå. Det du kan se är inte alls jag."
"Jo då, gråter hon. Det är du. Det är du."
"Låt det vara mig då, säger jag."
"Varje dag."
–Mathilde, vill du sätta dig? –Är det inte Frederik de går med där?
Varför tar de honom?
Vad vill de honom?
Mamma, det är pappa.
–Hej, pappa. –Hej. Hejsan.
Snälla ni.
Hej.
–Hej, pappa. –Herrejäklar, va?
–Det var lite av en chock. –Ja.
–Det är som tur är över nu. –Är det över?
Ja. De ger mig lite medicin och skriver ut mig i morgon.
–Så åk tillbaka till hotellet. –Det är fantastiskt.
Jag fattar inte att det har fått pågå så länge.
Det kan inte vara svårt att lägga ihop två och två.
–Vad är det som händer? –Skolan har gått i konkurs.
–Allt är slut. Är du nöjd nu? –Nöjd?
Frederik kommer inte hem med tolv miljoner utan att det gynnar dig.
Frederik lät skolan gå i borgen för lån på minst tolv miljoner.
–Det kan han ju inte. –Om nån kan så är det han.
–Men han är ju inte frisk. –Det här har pågått i över ett år.
Men det kan inte vara han. Laust, det är ett missförstånd.
Det är inget missförstånd och det vet du mycket väl.
Det tillstånd som du var i då, hur vill du beskriva det?
Jag upplevde det inte som ett tillstånd.
Var du medveten om dina handlingar?
Jag minns... Jag minns allt från den perioden.
Det gör du? Såg du inte felet i–
–att du investerade skolans pengar utan samtycke?
Jag funderade inte över att jag gjorde nåt fel.
–Det var... –Men det är ett stort bedslut.
Jag tror...min tanke var nog att jag inte skulle säga nåt–
–för att jag skulle överraska Laust.
–Du ville överraska honom? –Ja, göra honom glad, okej?
Jag måste försöka förstå det. När du gjorde överföringen–
–som du förstår är fel nu, men det kunde du inte då...
–Vad var ditt motiv då? –Det känns främmande för mig med.
Jag förstår att man... Jag kan inte heller...
Jag tror att det låg en spänning i om det skulle gå.
–En spänning? –Om det var den här investeringen...
Så det som drev dig var spänning? Adrenalin. Nån slags kick, eller?
Det handlade om att skaffa pengar som vi inte hade till utbyggnaden.
Jag tänkte på skolans bästa.
Frederik har skiktröntgats och en tumör har hittats i hans hjärna.
Vi ska ge dig binjurebarkhormon så att svullnaden i hjärnan går ner.
Och sen epilepsimedicin så du inte riskerar fler anfall.
Ni borde åka hem till Danmark så snart det är möjligt.
De bör kunna operera dig när svullnaden har lagt sig.
Är det cancer?
–Det är säkerligen inte cancer. –Bra.
De mest typiska symptomen–
–på trycket på det orbitofrontala området i hjärnan är–
–att din man kan mista allt intresse för dig och för hur du mår.
Han kan få svårare att tygla sina primitiva impulser.
Han kan bryta ut i...
...plötsliga raserianfall.
Och han kommer absolut att förneka alla påståenden om att han är sjuk.
Men att döma av tumörens storlek...
Du vet allt om de här symptomen, eller hur?
Det är Mia Halling från i torsdags.
Jag känner inga andra advokater. Är det okej att jag ringer?
Min man är åtalad för förskingring.
Polisen körde nyss iväg med honom. Jag vet inte vad jag ska göra.
Nej, inte alls.
Eller...det vet jag ju inte. Jag vet inget längre.
Jag vet inte vad jag ska ta mig till.
Nej, absolut inte.
Ja, det är bra. Det är bra.
Tack. Han heter Frederik Halling. Tack ska du ha.
Tack.
Va? Nej...!
Jag har varit rektor där i tio år.
Ja, jag trivdes bra där.
Jag kan se nu här till exempel...
Andelen privata telefonsamtal jämfört med de jobbrelaterade har ökat.
Min klädbudget har ökat kraftigt under den perioden.
Alltså, det...
Hejsan. Roligt att se er.
Hej, hej, hej. Hej.
Frederik, vi måste prata lite.
Ja.
Nu är sommarlovet ju slut, okej?
Det vore kanske en bra idé att du börjar lite senare eller tar en paus.
–Så vi är säkra på att du är frisk. –Va?
Om det finns minsta risk för att sjukdomen bidrar till att göra–
–att du fattar fel beslut så tycker vi det är bäst.
Jag fattar inga dåliga beslut.
Men bara för säkerhets skull. Så vi är säkra på att du är på topp.
Men jag mår bra. Utestänger du mig från skolan?
Nej. Lyssna nu. Du blir ledsen om du gör några felaktiga val.
Jag gör inga felaktiga val. Ska du utestänga mig från skolan?
–Du fortsätter att tjata om det. –Sluta vara så aggressiv.
Niklas?
Där är du. Var har du varit? Varför svarar du inte på mobilen?
Bara stick, okej?
–Vi måste prata om det här. –Nu får ni fanemej lägga av.
Tänker ni på mig? Ni gör bara den ena sjuka grejen efter den andra.
–Självklart tänker jag ju på dig. –Det gör du inte alls. Så är det.
–Jag har inte gjort nånting. –Jag har aldrig kunnat lita på dig.
Du försöker supa ihjäl dig. Vad är det för fel på dig?
Du ska inte säga så där till mig. Du ska inte säga så!
Vad är du för slags mamma?
Självklart kan du lita på mig. Kom nu.
Nej, låt bli! Varför står du då och skriker mig rätt i ansiktet?
Kom nu, älskling. Jag vet att det är svårt.
–Gå härifrån. –Kom.
Kom här.
Laust Saxtorph, du är styrelse– ordförande för Saxtorph Privatskole.
Hur länge har du känt Frederik Halling?
Länge. Ända sen vi i styrelsen anställde honom.
Och under alla de åren trodde jag att jag visste vem han var.
I tiden fram till att Frederik får konstaterat sin tumör–
–upplevde du några förändringar i hans beteende eller personlighet?
Jag märkte inget som helst. Inget.
–Visste du att han var sjuk? –Ja, ja, men...
Han sa till mig att han mådde bra, så jag lät honom fortsätta som rektor.
Han är... Han var ju som en son för mig.
Kan du fortsätta, Laust?
Frederik! Det du har gjort är helt oförlåtligt!
Ska du inbilla mig att tumörjäveln är orsaken till–
–att du har raserat skolan och mitt och min frus liv?!
Frederik? Frederik.
Frederik? Har du verkligen lånat pengar från skolans konto?
–Va? –Jag...jag sover.
Har du lånat pengar från skolans konto?
Jag har investerat skolans pengar.
Varför har du inte sagt det till nån? Vaför inte till Laust eller nån?
Priset på koppar sjönk och då började jag investera i socker.
Varför gör du nåt sånt? Du vet inget om att investera.
Alltså, borgen och förfalskade namnteckningar, Frederik... Va?
Ja, det här är alltså Mia som är ny här i stödgruppen.
Hennes man har fått konstaterat en tumör i det orbitofrontala cortex.
Så. Det här är...?
Hej. Andrea, biokemist.
Min man föll under bergsklättring för...
För 1 1/2 år sen? Nu sitter han i rullstol och har fått talproblem.
Jag kan inte ens föreställa mig hur ni klarar det.
Det är djupt imponerande. Och så år efter år.
Det som ni står ut med är ju mycket, mycket hårdare än mitt.
Jag tror inte att jag ska vara här.
Jag tror att jag måste...gå.
Min man är...fortfarande den man som jag hela tiden har älskat.
Han har ju samma leende och samma intressen.
Han har bara fått några fysiska utmaningar.
Din situation är mycket svårare.
Din mans skada gör ju att du nu inte vet vem du offrar dig för.
Biologiskt system?
Vad menar du?
Förlåt. Jag är inte säker på vad som hände där.
I stödgruppen för anhöriga till hjärnskadade läser vi mycket.
Givetvis om vår partners sjukdom, men också mycket om hjärnforskning.
Vi är blinda två timmar varje dag på grund av en process–
–som kallas sackad–undertryckande.
Hjärnan sorterar bort synintryck när vi rör ögonen.
Annars skulle vi bli sjösjuka.
Vi upplever att vi ser allt för att hjärnan fyller ut hålen–
–med förutsägelser om vad vi skulle ha sett.
Ska jag göra det?
Okej, jag tänker.
Om hjärnans förutsägelser inte stämmer överens med situationen–
–kan vi råka fatta fel beslut i kritiska ögonblick.
Då blir vi totalt överraskade. Inte för att vi har missat nåt.
Men helt enkelt för att hjärnan inte förutsåg situationen rätt.
Jordgubbar. Gubbar...
Vad då?
Pol Pot? Varför tänker du på honom?
Varför tänker du på Pol Pot? Varför tänker du på honom?
Först tänker du på sex och sen tänker du på Pol Pot.
Varför tänker du på honom nu?
Mia Halling, du är kallad för att vittna–
–men som den åtalades hustru är du inte skyldig att uttala dig.
–Vill du uttala dig? –Ja.
–Varsågod. –Ja tack.
Mia...när vi nu pratar om din mans möjliga personlighetsförändringar–
–så är det nog bra att höra lite om hur han var när du träffade honom.
Ja, men han var helt fantastisk.
Frederik var en sån folk pratade om.
Han skulle bli rektor som far sin.
Då fick han jobbet på Saxtorph Privatskole?
När han var 35 blev han headhuntad som rektor för Saxtorph Privatskole.
Det är en tidig ålder att bli rektor.
Hur påverkade det er vardag?
–Vad tänker du på? –Det låter stressigt.
Märkte du det på honom? Blev han hetsig, fick han humörsvängningar?
Det tror jag att de flesta hade fått under en sådan press.
Så han hade humörsvängningar innan tumören har påverkat honom.
Frederik har offrat allt för skolan. Det har hela familjen gjort.
Bernard och Lærke låg i koma flera dar. Alla trodde att de skulle dö.
Det är mamma. Nu ska du se vem jag tog med till dig.
Ninus Karlsen. Jag tänkte att det vore trevligt för dig.
Vi förlorar medvetandet om det är för lite aktivitet i hjärnan.
Medvetslösheten får hjärnan att köra fast i samma banor.
Om en patient i koma ska vakna–
–måste hjärnan fås att söka av möjliga nya hjärnbanor.
I vårt medvetande skapas idén om att vi har ett fast jag.
Blir hjärnan skadad blir vi inte en felaktig version av oss själva.
Det är bara ett annat jag som vår hjärna producerar.
Först så var det Gitte. Nu är det Dorthe.
Jag kan... Jag förstår det inte. Jag kan inte förklara det.
Är det allvarligt?
Nej.
Jo, men hur allvarligt är det? Är det mer allvarligt än vi två?
–Va? –Nej.
–Vad ska jag säga till Niklas? Va? –Till Niklas?
Säga att hans pappa kommer hem och stinker av styrelse–Dorthe?
–Ska jag säga det till honom? –Mia, sluta med det där, okej?
Vi ska inte...
Vi kan inte dra in Niklas i det nu. Är det det du vill?
Sluta. Är det det du vill? Lyssna på mig nu. Sluta nu!
Är det det du vill? Va? Okej.
Niklas? Kom ner hit lite.
Så tar vi det snacket nu.
–Du ska packa dina saker. –Mia.
Så är du borta innan Niklas vaknar i morgon bitti.
Mia, har du upplevt förändringar hos din man–
–som du tror beror på tumören?
Ja, för tre år sen började han...
...att komma hem på normal tid, vilket var mycket ovanligt.
Men att sänka tempot när man har ett krävande jobb låter–
–i mina öron mycket klokt. Det kräver väl ingen hjärntumör?
Nej, men han hängde inte längre kvar på skolan varenda kväll.
Han började äta hemma och...
Ja, vi renoverade hela huset tillsammans.
Badrummet och... Det blev jättefint.
Och...vi gjorde allt det som andra par gör tillsammans.
Ja.
Det där låter mycket normalt, men det upplevde du som förändringar?
Ja.
Det är faktiskt våra bästa år.
Han förändrades till det bättre. Det är våra tre bra år.
Bernards hjärnskada ändrade hans hormonspegel.
Och gjorde honom till en annan man.
Han hade bl.a. en överproduktion av trohetshormonet oxytocin–
–som annars bara finns i liten utsträckning hos män.
Jag älskar dig.
Frederiks otrohet slog undan benen på mig.
Kanske kunde jag inte leva utan honom.
Mamma? Kom. Kom, mamma.
Vad händer?
När man har lagrat en upplevelse–
–kommer man med tiden att ändra sitt minne av den.
Varje gång man återkallar minnet skriver man om det.
Så ens upplevelse av att ha sanna minnen kan sägas vara en illusion.
Frederik flyttade hem igen.
Kanske för att ta hand om Niklas.
Kanske för att ta hand om mig.
Men kan andra saker tyda på–
–att det var för tre år sen som tumören började påverka honom?
Alltså, när man läser om...
...tumörer på det sättet och symptomen och...
Det kan påverka folks sexualitet.
Och jag...
Jag avslöjade Frederik med en affär för tre år sen.
Okej.
Hur var den kopplad till hans sjukdom?
Jag är säker på att han aldrig hade skulle haft en affär med den kvinnan–
–om han hade varit frisk.
Men vi har ju hört att din man också hade en affär för sju år sen.
Hur menar du att den för tre år sen skiljer sig från den andra?
Ja, men...
Jag minns att han var så avtrubbad när jag konfronterade honom.
Otrohet är sällan nåt som folk gladeligen erkänner.
Nej, men det är inte det jag menar. Han...
Han var avtrubbad på ett främmande sätt.
–Som du inte kände igen? –Han var inte alls som vanligt.
Den friske Frederik uppförde sig inte så.
Bara 5 % av vår hjärna används för att skapa medvetandet.
Alltså det som formar vår subjektiva upplevelse av livet.
Hjärnan väljer ut ett fåtal av alla sinnesintryck vi bombarderas med.
De kombineras med relevanta minnen, känslor och föreställningar.
Då skapas en förståelig upplevelse i vårt medvetande.
Ja.
Det tar millisekunder att registrera ett sinnesintryck–
–men en halv sekund att skapa en medveten upplevelse–
–som är insatt ett begripligt sammanhang.
Därför släpper vi automatiskt det skållheta grytlocket.
Men först när locket slår i golvet inser vi att vi har bränt oss.
Så vårt medvetande är alltid försenat i förhållande till nuet.
Bernard, du perseverar. Du kör runt, runt, runt.
–Sluta nu, hör du! –Frederik!
Jag tror att jag kidnappar dig.
–Vart? –Hit ner. Kom.
Ja, alltså... Det tidigaste jag kan komma på–
–är nog vår bröllopsdag för... Ja, det är tre och ett halvt år sen.
Han hade köpt en ost i present till mig.
Och han var, precis som du säger, rigid när han sa–
–att det var en romantisk och fin present.
Det är ju en märklig present på en bröllopsdag, va? En ost?
Så jag tyckte att han började göra fel i sina beslut oftare.
Jag tror att jag förträngde det.
Ja, jag tror att...
...att jag upplevde att förändringen skedde inne i mig.
Att jag inte längre var lika orealistisk i min beundran av honom.
Vi upplever och tolkar sällan saker på samma sätt.
När hjärnan har en sinnesupplevelse utlöses en rad associationer–
–utifrån vad som redan finns lagrat i hjärnan.
Det skapar en förståelse av upplevelsen i oss.
Men då det vi har lagrat är individiuellt–
–blir associationerna och därmed också förståelsen individuella.
Ingenting.
Det är ingenting.
Det är bara helt, helt tomt.
Associationer vid sinnesupplevelser kan inte bara kopplas till minnet–
–utan också till nåt vi har föreställt oss.
Därför kan vår föreställning ändra vår upplevelse av det som sker.
Våra handlingar och val är inte fria.
Hjärnan använder lagrad kunskap för att styra oss mot det–
–som är bäst för vår överlevnad.
Den halva sekund en impuls tar för att nå upp till medvetandet–
–går med omedveten hjärnaktivitet.
Den dikterar vad som når vårt medvetande och vad vi gör med det.
Vad vi väljer att göra är beslutat innan vi upplever att vi har valt.
Spinoza ansåg att enda skillnaden på människan och stenen–
–som rullar nerför en backe är att bara människan tror–
–att hon styr sitt eget öde.
De sista åren före operationen–
–var han arg eller ledsen på ett sätt som jag inte har sett förut.
Och det... Ja, det njöt jag av också.
Han dolde inte sina känslor för mig längre. Han släppte in mig.
Ja, det är några gånger då han har reagerat mer impulsivt än annars.
Men det är svårt att säga när han bara utvecklade sitt gamla jag.
Han var impulsiv före tumören.
Eller när han helt klart hade blivit en annan person.
Våra ögon uppfattar bara.
Det är med hjärnan vi ser. Vår hjärna skapar det vi ser.
Alltså hur saker och ting ser ut för just oss.
Likadant med hörseln och det som vi vidrör, luktar och smakar.
Så allt vi vet, känns och minns–
–själva upplevelsen av det vi ser–
–är resultatet av en subjektiv mental process.
Vi är vår hjärna. Vi är bara det som finns i den.
Dess påverkan utifrån och anlag för att styra oss genom livet.
Nej.
Nej, sluta. Jag vill inte.
Jag vill inte.
Bernard, inte så mycket.
Det är så bra!
Titta nu där. Hon är ju helt slut.
Niklas? Kom ner lite.
–Vad? –Vad är det?
–Det är till pappas högtalare. –Det är skolans. Stjäl du nu?
Du skäller inte ut pappa när han stjäl tolv miljoner.
–Det är ju inte ens till mig själv. –Pappa är mycket svårt sjuk.
Mina frontallober funkar inte heller. Jag är tonåring.
Ja, det ska gudarna veta.
–Du måste ta hänsyn till min hjärna. –Det gör jag alltid.
Tycker du. Min långtidsplanering och impulskontroll är inte som vuxnas.
–Vad pratar du om? –Det är nåt som du hade skrivit ut.
När man är 15 år är man lika intelligent som en vuxen.
Men vissa delar av hjärnan är klara först när man är 20.
–Samma områden som pappa. –Det där kan du lägga ner.
Så där kan man inte leva.
Så nu är du inte ansvarig för att din hjärna inte är färdigutvecklad?
Så kan vi inte leva, för då har vi ett samhälle i totalt kaos.
Hej.
När jag läste vad bristande impuls– kontroll betydde så förstod jag det.
Han uppförde sig inte som en vuxen.
Till exempel en gång när jag skulle träffa en tjejkompis.
Mamma och pappa gick ut för att ta emot henne först.
När jag kommer ut så står pappa och säger äckliga saker till henne.
Förut var han ju aldrig hemma. Och han var alltid stressad.
Sen då för tre år sen...
Då blev han rolig att vara med.
Vi gjorde såna där larviga saker.
Vi gjorde upp eld, såg på formel 1 tillsammans.
Alltså...
Tumören gjorde honom till... Den gav honom en tonårshjärna.
Precis som min.
Vi var liksom... Vi var liksom kompisar.
Förut var han bara en man som gick till jobbet och grälade med mamma.
Det var inte så mycket mer.
Ja, men tack för att ni ville komma till mig.
Jag har tagit med den här.
Ja, det är pacman och pacman och pacman.
Jo, men hur många trianglar är det?
–Bra fråga. –En, två... Det är minst två.
–Tre. –Alltså, det är ingen.
Vår hjärna sätter ihop fragmenten till en helhet–
–men helheten finns inte.
Det är en illusion.
Vår hjärna får oss att tro att vi ser en vit triangel, men den är inte där.
–Herregud, ja, för tusan. –Ja. Och är det inte så att...
Vår förmåga att skapa sammanhang utifrån de där fragmenten–
–är det som får oss att tro att vi har en fri vilja.
Men vi upplever inte processerna som kommer före tankar och beslut.
Och därför tror vi att vi väljer mer fritt än vi i realiteten gör.
Det är oerhört fascinerande.
Jag har mest en känsla av att vi inte har nåt val alls att göra.
Det är sju år sen som Katrine fick konstaterat sin tumör–
–och fick veta att hon skulle opereras i vänster tinning.
På gränsen till ett av hjärnans språkområden.
Och kvällen före operationen så visste vi båda–
–att hon kanske aldrig skulle kunna prata igen.
Vi låg och höll om varandra innan vi skulle sova.
Och plötsligt lyfte hon på huvudet och sa:
"Kanske kommer jag aldrig mer att kunna säga att jag älskar dig."
Och så sa hon:
"Om jag aldrig kan säga det till dig mer"–
–"kommer du då alltid att minnas att jag sa det till dig i natt?"
"Ja", svarade jag.
Så andas du bara lugnt och fint. Ja, det är jättebra.
Börjar du bli lite trött, Frederik?
För då ska du nu säga god natt till din fru.
God natt, Mia.
–Du kan säga god natt till honom nu. –God natt.
Sen tar du några djupa andetag. Och så får du det som söver dig.
Ja, det är jättebra.
Han sover.
Vi ska ta väl hand om honom.
Jag älskar dig.
Hej, pappa.
Frederik, dra inte i den där.
Hjärnkirurg Jan Sittelman. Vad har du opererat bort från den åtalade?
Jag har tagit med en bild från själva operationen.
Här ser vi in i Frederiks hjärna.
Och här ligger meningiomet innan vi fick bort det.
Meningiom växer ut från hjärnhinnan–
–som ligger runt omkring hjärnan.
Så hjärnan är egentligen intakt, men under press från meningiomet.
Kan du säga nåt mer...konkret om–
–hur tumören eller meningiomet har påverkat den åtalade?
Det som gör det svårare att svara på är–
–att hjärnan kan kompensera för eventuella skador.
Hjärnan är ett stort nätverk, så andra delar i nätverket kan ta över.
Så även om man möjligen kan räkna ut–
–när tumören växte fram, så kan man inte exakt datera–
–när den faktiskt har börjat påverka honom?
Ja, det kan man säga.
Om du tittar på CT–bilden av hjärnan, kan du då avgöra exakt–
–vilka symptom han skulle ha?
–Ja eller nej? –Nej, inte exakt.
Vi kan inte slå fast symptom utifrån tumörens placering eller storlek?
Frederik, har du känt en större lust till det sexuella än vanligt?
Frederik.
Jag tror att vi har ett mycket normalt sexliv. För gifta par.
Vad menar du?
–Vi har inte sex. –Det är ju inte sant.
Det har vi inte. Vi förlorade gnistan när vi fick Niklas.
Det gjorde vi ju inte.
Vi är bara för upptagna och trötta på kvällarna och sånt.
Det jag frågade var om du hade känt en större lust än vanligt.
Vad betyder "vanligt"? Vårt sexliv upphörde för länge sen.
Det är inte sant. Jag har gjort så gott jag kunde.
Det är nog för att du kväver allt med din perfektionism.
Då kunde du ha hållit ihop med dina knullkompisar.
Ja, det kunde jag ha gjort.
När han kom hem från sjukhuset försökte han våldta mig.
–Det är inte sant. –Jo, det är det.
Alltså, jag kysste honom och så plötsligt...
...juckade han som besatt över mig.
Jag kände inte igen honom. Han var som en vildhund som ville knulla.
Den där känslan av...
Frederik, vad tänker du när du hör vad Mia säger?
Alltså... Vi är ju man och fru, okej?
Vi ska nog klara det. Tror du inte?
Jag tror att jag vet vad vi båda behöver just nu.
–Sluta. Sluta. –Kom igen. Kom igen.
–Sluta. –Kom igen. Kom igen. Kom igen!
–Sluta nu! –Kom igen!
–Du vill ju. Kom igen nu. –Nej!
–Du vill ju. –Du får inte...väcka Niklas.
–Mamma? –Gå in i ditt rum!
–Vad händer? Vad gör du med mamma? –Det är okej, Niklas.
Sluta!
Förlåt.
Du ska inte säga förlåt. Du ville ju bara skydda mig.
Inte sant?
Gå in i ditt rum.
Mia?
Mia, kom. Mia? Kom.
Hjärnans basala drivkraft säker– ställer att vi bevarar homeostas.
Balans i organismen. Den är så stark att vi inte kan styra den.
Så om den drivkraft vi behöver för att säkerställa att vi andas–
–kopplas ihop med att man alltid måste tvätta händerna, som med OCD–
–är det lätt att se hur felaktiga kopplingar i hjärnan–
–kan dra en åt fel håll.
Hjärnan är ett nätverk med miljarder nervceller som pratar med varandra.
Om delar av nätverket slutar fungera, och balansen rubbas ganska så lätt–
–så är det inte så konstigt–
–att en tumör kan få folk att göra nåt helt annat än normen.
Ja.
Sen blir du rektor på Saxtorph Privatskole.
Här är några bilder som du säkert känner igen.
När du började som rektor hade du väl inte tillgång till skolans konton.
Hur fick du det?
De här stolarna köpte jag på nätet. Det är tolv Wegnerstolar som jag...
Alltså... Det mesta är köpt på nätet.
Jag hade högsta bud i två dar och tänkte:
"Ingen bjuder på dem. Fantastiskt."
En timme innan auktionen slutar kommer det ett nytt bud.
Nu vill jag verkligen gå vidare...
...till de där kontona.
Det är Mia.
Ja.
Jag vet inte ens om Frederik nånsin blir sig själv igen.
Läkarna säger att han blir bättre nu i början–
–men de vet inte hur frisk han blir.
Han har blivit en helt annan. Jag är faktiskt rädd för honom.
Hur vet du det?
Tack.
Ja, det var en bra idé.
Skål.
Ja...
Jag tycker ju också att ditt sätt att stötta din fru–
–och att du hela tiden är vid hennes sida är verkligen fint.
Ja, det... Det är också det jag tänker.
Det vet jag inte.
Ja...det är ju en bra fråga. Har vi en fri vilja?
Vem bestämmer varför vi gör de val som vi gör? Vem är du?
I grund och botten så består vi och därmed också våra hjärnor–
–av miljoner nervceller som pratar med varandra och är därmed ren kemi.
Det är en tolkningsfråga. Det är rätt deterministiskt att tänka–
–att man är den man är, för det är i stort sett nonsens.
Du är ju inte den som du var för tio år sen.
Men fysiskt har nästan alla celler i din kropp bytts ut flera gånger.
Tankemässigt så är du inte heller den samma. Hjärnan har förändrats.
Medan vi har suttit här har hjärnan skapat massor av nya synapser.
Allt är vi. Det finns inget motsatsförhållande.
Man kan säga att viljan ligger i kemin, om du så vill.
Och påverkas kemin så påverkas det som vi kallar viljan också.
Känner du att din partner har blivit mer eller mindre dominant?
–Hon bestämmer allting. –Som vad då?
Om...jag får köra bil. Det får jag inte.
Jag får inte gå ut på nätet. Jag går inte gå ut och handla.
Jag får inte ens ha pengar. Jag får inte ens ringa nån.
Varför ålägger hon dig såna förbud?
Jag har frågat henne och hon svarar: "Du förstår inte, för du är sjuk."
Du känner dig inte sjuk?
Verkar jag sjuk? Vad hade du sagt om folk sa att du var sjuk?
–Påverkar det dig att hon säger det? –Det gör mig ju rasande.
Man blir ju rasande. Jag är ju rektor på en skola.
Jag måste hela tiden lyssna på henne. "Det är för att du är sjuk."
Fantastiska möbler. Tar ni med några?
Ja, dem vi kan ta.
Stolen där. Har ni fått den värderad?
Nej, det är ingen känd arkitekt. Det är Pierre Paulin. Oyster Chair.
Men ni kan se att alla kvitton står i mitt namn.
Vi måste prata om fördelningen.
Om ni har delat Frederiks högre lön på sånt som danska designmöbler–
–har Saxtorph Privatskole rätt till hälften av det du har tjänat.
Det är möbler som jag själv har köpt under många år.
Min klient har rätt till hälften, om de är köpta för Frederiks pengar.
Det kan ni ju inte.
Ja.
Jaha, ja...
–Har ni själva gjort det här? –Ja.
Vi har gjort det tillsammans, Frederik och jag, så...
Ja, där sjönk nog priset med ett par hundra tusen.
Men det är ju inte mer än två år sen.
Men sånt som badrum ska göras av yrkesfolk, okej?
Det ska helst vara rakt.
Kan man behålla nåt av det? Som det där och så riva resten?
Ja, kanske det.
Bara gå. Jag stannar här lite.
Ja.
Överläkare Herdis Lebech. Berätta mer om din diagnos av den åtalade.
Berätta för mig vilka symptom du hittade hos honom.
Ja.
Vi konstaterade en bristande förmåga till uthållighet.
Emotionell labilitet. Alltså när man plötsligt blir arg eller ledsen.
Jag avbryter lite. Är det sånt som humörsvängningar?
–Är det det? –Ja, det kan man säga.
Det har den åtalade lidit av tidigt innan en tumör kan ha påverkat honom.
Irritabilitet och aggressiva utbrott har han också haft.
–Impulsdrivet beteende. –Egoistiskt, riskbetonat beteende.
Har vi hört om sakerna före tumören? Ja, det har vi.
Perseveration, att man språkligt fastnar i ett ämne–
–och inte går att få att fortsätta.
–Det har han också haft. –Så man är...
–Förlåt? –Förlåt. Fortsätt.
Och slutligen ändrat sexuellt beteende.
Som hyper– eller hyposexualitet eller perversioner.
–Kan det resultera i otrohet? –Ja.
Han hade en affär för sju år sen.
Kan den ha haft nåt med tumören att göra?
–Nej, det ligger för långt tillbaka. –Det är ändå för långt tillbaka?
Hur kan du veta att den åtalade inte har haft dessa karaktärsdrag–
–innan tumören drabbade honom? Mycket tyder på det.
Det kan inte bedömas utan en under– sökning från innan han blev sjuk.
Vi kan inte veta om han var sån innan tumören drabbade honom.
Så det är oklart huruvida tumören är orsak till symptomen. Är det så?
Hjärter tio.
–Det kostar dig 500. –Nej...!
Det är det jag har.
Tack.
Varför tar du från den högen igen?
Det är högen med högst vinster. Jag orkar inte sitta här hela dan.
Spader tre.
Spader tre... Det är hundra kronor till dig.
–Klöver dam. –Ja, tusen kronor från dig.
–Kan jag få en till snabbt bara? –Nu är väl testet egentligen slut.
Vill du ha lite vitt vin? Det är roligt att se dig.
–Har din mamma gjort det? –Allt.
–Hej. –Tack för att vi fick komma.
Ja, självklart. Trevligt. Hej.
Har du varit på ditt dagcenter i dag? Vad gjorde ni?
Vet du vad? Det minns jag inte.
"Vet du vad?" är ett bra tryck. Språket är rikt och fullt av tryck.
–Jaha, uttryck. –Uttryck. Det är uttryck.
Tack. Tack.
Det finns paj. Och de små...
Kan du bara...?
Det är två. Det brukar det inte vara. Det är ovanligt.
Frederik? Tror du att Bernard är värd nåt?
Med hänsyn till...?
Tror du att han får dig frikänd? – Får du honom frikänd?
Vi håller tummarna.
Det är som alla i landets fängelser.
De är...
...psykiskt sjuka...hela högen.
Det är ju inte för mer än 400 år sen som man ansåg–
–att de flesta psyksjuka hade slutit en pakt med djävulen.
Och så brände man dem levande när hela byn såg på.
För att de var psyksjuka. Nu kan man ju inte bränna folk.
Inte heller sätta dem i fängelse bara för att de är psyksjuka.
Nej. Sjukdomsförnekelse är ett av symptomen, så det kunde han inte.
Sjukdomen gjorde honom oförmögen att förstå–
–och tänka på följderna av sina handlingar, så det kunde han inte.
Ja.
Alla tester visar att Frederiks koncentrationsförmåga–
–inlevelseförmåga och struktureringsförmåga är över medel.
Han har ringt skolor och frågat om de behöver en vikarie–
–men utan större framgång.
Ja, det tror jag. Ja.
Jag sviker min man.
Jo, men han är ju sjuk.
Ja, men du sviker din fru.
Nej.
–Jaha. –Va? Vad står det?
Okej.
–Tack. –Hej. Bara ställ den där.
Ni måste hälsa på...
Min advokat Bernard och min fru Mia.
Hej. Jag heter Khayatt. Välkomna till Ådalsparken.
Ja.
Bra.
–Oj, jävlar. –Frederik, hjälper du till lite?
–Kan du inte hjälpa till? –Med vad?
–Med att räfsa. –Jag ska bara pissa.
Niklas, kan du inte hjälpa till så vi kan bli färdiga?
Tycker du inte att pappa verkar friskare?
Vad menar du? Plötsligt ska han kissa, sova, se på tv...
Det går mycket bättre med impulshämningarna.
–Tycker inte du det? –Nej, inte alls.
Mamma, kan du inte se att pappa håller på att bli frisk?
Låt oss nu se hur frisk han blir.
Då är vi framme vid åklagarens slutplädering.
–Varsågod. –Ja tack, ordförande.
Jag har mött den åtalade under dagen och sett en engagerad människa–
–som har gjort mycket gott för andra under sin tid som rektor.
Men jag tycker samtidigt att han helt medvetet och med uppsåt–
–har begått grov förskingring mot den skola som han var rektor för.
Han har sagt att det var på grund av tumören som han förskingrade.
Det har man försökt styrka med trevande vittnesmål–
–från hans skröpliga fru och uppoffrande son.
Men över det står ett transaktionsspår–
–som utpekar den åtalade som den skyldige.
Med tanke på brottslighetens komplexitet finns det inga tvivel om–
–att förskingringen inte är nåt som den åtalade har begått utan uppsåt.
–Det hörs inget. –Nu står den på "phono".
"Porno"? Freddy, det är väl ingen som säljer pornografi här, va?
–Hey! –Bra jobbat! Nu kör vi.
Freddy. Jag tror att du har besök.
Hej.
Ska du ha en platta?
Vad ska det betyda?
Okej. Alltså, Rättsläkarrådet...?
Kan de säga nåt annat än att jag var sinnessjuk vid brottstidpunkten?
Ja, ja.
Ja.
Freddy, my man. Vad säger du om ett fast jobb här i butiken?
Nej, vad jobbigt det blir. Hur ska ni leva utan det här huset?
Ja, alltså...vi säljer hela skiten.
Och så köper vi en båt och seglar jorden runt.
Henning, sluta tjata om jordenruntseglingen.
Ni kommer ändå aldrig iväg.
Nu har vi planerat det. Vi börjar i Karibien. Sen seglar vi söderut.
Jag kan säga ordagrant vad du ska säga nu. Mia säger, innan ni kommer:
"Gör så att Henning inte pratar om sin jordenruntsegling igen."
–Vad är det du säger till mig? –Va? Varför blir du så sur?
–Jag säger som det är. –Vi drömmer om att uppleva världen.
Jag vill höra om det först när jag läser det på ett vykort från Fiji.
–Till dess – håll käften! –Han rår ju inte för det.
–Vilket då? –Han säger ett och gör nåt annat.
I hjärnan formas impulsen till handling i ett annat område–
–än området som avgör vad vi gör.
Minsta skada i frontalloberna gör att den förbindelsen försvagas.
Det finns helt enkelt ingen neural kontakt mellan ord och handling.
Säger du att jag är hjärnskadad?
Hon säger att jag är hjärnskadad.
Det är inte det hon säger. Hon säger att du är blåst.
Vi dricker lite vin.
Det är ingen bra idé att Frederik dricker mer vin.
Jag hämtar lite vin nu.
Jag går med.
Vad roligt det är att se att Frederik är frisk igen.
Frisk? Vad menar du med "frisk"?
Ja, frisk. Det är ju mycket viktigare än att ni ska flytta.
Ja, men han är inte alls frisk. Han är ju långtifrån frisk.
Innan Frederik blev sjuk var han inte alls på det där sättet.
Jag vet faktiskt inte hur jag ska säga det här till dig, men...
Kanske var Frederik inte den perfekte man som du minns honom som. Okej?
–Du förstår det inte. –Jag försöker bara hjälpa till.
Jag vet att du försöker, men du kan inte förstå det.
–Jag ville göra dig en tjänst. –Du förstår det inte, okej?
Därutöver har vi hört hans näre vän styrelseordföranden Laust Saxtorph–
–som inte har sett förändringar i den åtalade i perioden fram till åtalet.
Till slut och det tyngst vägande–
–så har vi den högsta instansen Rättläkarrådet som slår fast–
–att han inte var mer mentalt labil–
–än att han var medveten om följderna–
–och därmed handlade med uppsåt.
Det är graverande omständigheter att det gäller ett så stort belopp.
Och det är graverande att han har missbrukat sin chefsställning.
Därför ser jag inga skäl till att göra straffet villkorligt.
Då förskingringen uppgår till tolv miljoner kronor–
–ska den åtalade straffas med tre år och sex månader.
Det förstår jag inte. Enligt den...
Om de har gjort fel då? Det kan ju vara fel i deras undersökning.
Men jag har ju sagt allt.
Nej, alltså...
Jo, det är de tre sekreterarna på kontoret, men...
Men de jobbar ju alla åt Laust. Det får vi inte ut nånting av.
Om jag går direkt till Laust då?
Du behöver inte låtsas att du förstår mig.
Jag förstår dig.
Är du inte frisk nog nu att veta att din empati är nedsatt?
–Men jag försöker ju förstå dig. –Din hjärna gör att du inte förstår.
–Jag känner att jag förstår dig. –Det ska du ju säga, okej?
–Jag förstår dig. –Sjukdomsinsikt, Frederik.
–Jag förstår dig. Jag förstår dig. –Du säger samma sak om och om igen.
Du perseverar. Du är inte frisk.
Varför är du inte ihop med Bernard?
Om jag inte fanns så kunde ni bli lyckliga ihop.
–Säg inte så där. –Ja, men det...
Ni passar ju bra ihop. Det syns. Ni passar jättebra ihop.
Det är ju inte bara... Det är ju ett konstaterande.
Jag kan mycket väl förstå om du inte vill ha sex med mig igen.
Det kan jag mycket väl förstå. Och jag tror att du måste lämna mig.
Jag drar ner dig. Jag drar ner dig.
Vi pratar om det senare.
Vi pratar om det senare? Då har du ju bestämt dig.
Du har bestämt dig för att gå.
Jag kan...jag har ju inte... Jag kan ju inte spola tillbaka.
Jag ber om ursäkt för vad jag har...
Om jag är sjuk så är jag sjuk, men jag känner det inte själv.
Det är verkligen inte läge nu. Vi ska flytta och... Förlåt.
Vill försvararen hålla sin slutplädering?
Hej.
Jag hade vägarna förbi. Vad roligt att se dig.
Jaha?
Vårt liv är helt annorlunda nu.
Vi har flyttat.
Pensionen är borta, bilen är borta. Mina möbler och allting.
Jag litade mer på Frederik än på nån annan människa.
Det gjorde jag med. Vi kunde inte veta att det var nåt fel på honom.
Och så en dag går han till banken...
...och lurar skolan på 850 000.
Vi har suttit och haft trevligt med fika–
–och pratat om skolans framtid och så lurar han oss på 850 000.
Han visste att skolan skulle gå under. Vad tänker han på?
Han hade blivit en annan människa. Han var sjuk.
Men nu är tumören borta och det går framåt med honom.
Vi tyckte synd om dig. Han orkade inte vara hemma hos dig, va?
–Nej, jag vet. –Han hade tråkigt, sa han.
–Han fick inget motspel. –Nej, men det ändrades ju.
De sista åren före hans diagnos ville han ju vara hemma hos mig.
Det var det med självmordet...
Det var därför han måste vara hemma hos dig för att skydda dig.
–Vilket självmord? –Ja, ditt självmordsförsök i köket.
Kommer du inte ihåg det? För tre år sen i köket.
–Jag har inte försökt begå självmord. –Men det visste ju alla.
Tror alla att jag försökte begå självmord?
Pillren... De låg ju överallt på golvet.
–Det var inga piller. –Ja, men... Mia, för helvete.
Det var inga piller. Det var inga piller alls, Laust.
Kan ni inte komma och hjälpa till?
Kan du inte ta den här? Tack så mycket.
Det måste vara fel på högtalarna.
Det kom bara ljud utan sammanhang. Det blev inte till melodier.
Ska jag inte ta den här?
Folk underskattar hörseln totalt.
Jag förstår inte de som lägger pengar på ett snyggt hem.
Dyra villor och så lägger de inga pengar på högtalare.
Allt detta fokus på synen.
Ingen tänker ens på att de har dåligt ljud i sin ljudanläggning.
Det är ett svårt val, okej?
Jag skulle kanske komma att ångra det.
Då ska vi besluta oss för domen som avkunnas senare i denna rättegång.
Jag räknar med att domen avkunnas om en timme.
Han Khayatt är grym. Han säljer gamla lp–skivor.
–Du hjälper honom, va? –Ja, ja.
Din pappa ska inte sälja gammalt skräp.
–Han är rektor, inte en av dem. –Han vill ju bara hjälpa till.
När jag åkte in på magpumpning... Vad sa du till folk om mig då?
–Du tänker på det med Dorthe? –Nej. Vad sa du att orsaken var?
–Att du hade druckit lite för mycket. –Du sa att jag hade tagit piller.
–Att jag försökte ta livet av mig. –Det är inte alls sant.
Även om det var så det var, okej?
Därför kom jag hem. För att jag skulle ta hand om dig.
Så det var därför som du slutade jobba så mycket?
–Det var därför du förändrades? –Jag vet inte om jag förändrades.
Så nu var det inte på grund av tumören som du förändrades?
Jag tror att det blir en hård dag i rättssalen i morgon.
Jag gjorde det av kärlek till dig.
Kärlek till mig? Vad patetisk du är.
Okej.
Då är jag patetisk. Okej, jag är patetisk.
Från grekiskans "pathetikos" som betyder "känslig" och "passionerad".
Faktiskt samma förhållande som vi har...tror jag.
Jag är känslig och passionerad när det handlar om dig. Det är jag.
Jag har ett förhållande med Bernard.
Jag kan inte leva med dig längre.
–Har du ett förhållande med Bernard? –Ja.
–Vår...min advokat? –Ja.
Han ska skilja sig från Lærke och hon hamnar på ett hem.
Tror du inte att det är nåt som du inbillar dig? Va?
Jag tror att det är nåt som du inbillar dig. Bernard är inte sån.
Jag tror att du föreställer dig det.
När rättegången är slut så flyttar jag in hos Bernard.
Jag förstår om du vill straffa mig på nåt sätt.
Men det här, Mia...
Varför måste du säga sån skit?
Pappa?
Niklas! Frederik!
Frederik!
Niklas?
Niklas.
Tror du att han är hos Khayatt?
Varför hoppade du inte bara ut framför ett tåg den där gången?
Då hade jag sluppit hitta dig med tequilan och pillren.
–Det var inga piller. –Sluta med det där nu.
Niklas...
Jag måste prata med dig.
Bernard...
Har han sagt det?
Förlåt. Det flög bara ur mig.
Men vi ses väl igen?
Men efter det då?
Folk frågar mig hur bra jag känner min man.
Men vad gör oss till den vi är?
Mamma, kom nu!
Hjälp!
Är det de andras dömande blickar som formar oss?
Eller är det vårt eget ansvar att bli den vi blir?
Är vi bara ett lappverk av feltolkade upplevelser–
–och förvanskade minnen?
–Varför kissar du inte bara här? –Nej, jag vill ha en riktig toalett.
–Pappa? –Frederik!
Eller är allt givet på förhand?
Ligger vårt öde i vårt dna? I vår hjärnas kemi?
I naturlagarna?
Är vi bara det kemiska tillstånd hjärnan är i vid en given tidpunkt?
Och inget mer?
Domstolens beslut är:
Frederik Halling döms till fängelse i tre år och tre månader.
Jag kan säga att domen var enhällig.
Varsågoda och sitt.
Rätten har i överensstämmelse med den åtalades erkännande–
–som stöds av övriga uppgifter funnit det bevisat–
–att den åtalade begått förskingring av den art som beskrivs i åtalet.
Efter Rättsläkarrådet utlåtande jämte vittnesmålen–
–finner rätten det icke styrkt att den åtalade begick brotten–
–under påverkan av orbitofrontalt syndrom.
Rätten finner också att den åtalade vid brottstidpunkten inte var–
–otillräknelig på grund av ett tillstånd liknande sinnesjukdom–
–och den åtalade frikänns därför inte för straff.
Med hänsyn till beloppets storlek–
–fastställs straffet till fängelse i tre år och tre månader.
Den åtalade åläggs därutöver att betala skadeståndsyrkandena.
Det är noterat.
Förhandlingen är avslutad.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2017
Ansvarig utgivare: Anders Melin