EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Formørkelsesvariable dobbeltstjerner, astrometriske dobbeltstjerner,
spektroskopiske dobbeltstjerner.
Vanskelig å si hvor vi er uten et kart over stjernesystemet.
- Du gjør det igjen. - Hva?
Bruker astrofysikk til å skjule noe. Bare si de dårlige nyhetene.
Greit.
Hvis dette er planeten vår og dette er en sol,
ser en typisk omløpsbane slik ut.
Så jeg antar at vår bane ikke er typisk.
Oppførselen til økosfæren, med lengre dager og økende temperatur.
Jeg forstod det ikke før jeg kom meg opp dit og så dette.
En kaffekopp?
Et svart hull. Det skjuler seg litt bak sola vår.
Dets tyngdekraft forandrer omløpet.
Den trekker planeten vår nærmere, helt til den går rundt her,
og da vil ingenting overleve, og jeg mener ingenting.
Hvor lang tid har vi?
Til planeten blir ubeboelig?
Noen uker, kanskje noen måneder.
Vanskelig å vite uten mer informasjon.
Så vi må ta et valg.
Skal vi fortelle andre det?
Spør du meg?
Ja, jeg spør deg.
Jeg vet virkelig ikke.
Herregud, Maureen, du skulle sett ansiktene deres i kveld.
De forventet svar om den maskinen som jeg ikke hadde.
Så i morgen får jeg rydde opp i det.
- Dette... - Det går bra. Jeg finner ut av det.
Uansett hva du velger, så støtter jeg deg.
Tjuesju mennesker døde da de styrtet her. Ektemenn, koner, venner.
Døde på grunn av den greia.
- Hva med i går? Den beskyttet oss. - Det var selvforsvar!
Kanskje den kan hjelpe...
Kom igjen! Nok!
Én av gangen. Ikke la dette bli kaos.
Victor, kan jeg komme med et forslag?
Kanskje vi burde høre fra noen som har sett
hva denne greia er i stand til.
Angela, er det noe du vil si?
Mannen min var den sjuende musikeren som ble utvalgt til å flytte.
Han spilte cello.
Han elsket fotball og hatet regn.
Han var det beste i livet mitt,
og den greia drepte ham foran meg.
Så det å måtte sitte her
og høre folk lure på om de kan bruke den,
gjør meg kvalm.
Beste fremgangsmåte er å behandle dette som om vi var hjemme.
Hvis en mann hadde begått disse forbrytelsene...
Men det er ikke en mann.
Er ikke det poenget?
Angela...
Jeg kondolerer virkelig for mannen din.
Vi kan ikke gjøre eller si noe som gjør opp for det.
Men jeg tror det er viktig å forstå
at roboten har endret seg.
- Forandret seg? John, hva... - La ham snakke.
Greit. Se på den som en datamaskin som har startet på nytt eller blitt omprogrammert.
Jeg vet ikke hva denne greia var før
eller hvorfor den er her nå, men jeg vet
at dattera mi lever
fordi den maskinen reddet livet hennes.
Og den beskyttet familien min da jeg ikke kunne det.
Vi er et sted der jeg tror alle vil føle seg litt tryggere.
Og hvis den forandrer seg igjen?
Hvem skal beskytte oss fra den?
Dere så det selv. Den hører på sønnen min.
Legger du sikkerheten i hendene på et barn?
Det virket i går.
Men nå vet dere det.
Greit, folkens. Vi burde prøve å komme til enighet.
Vi begynner med at vi ikke kan kontrollere eller forstår den.
Vi trenger kanskje hjelp igjen.
Angela, vent.
Jeg ville bare si at du ikke er alene.
Jeg mistet en nær venn i styrten.
Jeg gravla henne selv.
Så leit.
Godt å se at du er oppe og går.
Jeg så du var en fighter da vi fant deg.
Da dere fant meg?
Sa ikke Don West at jeg var der med...
Det var jeg som insisterte på...
Bare glem det. Noen folk trenger å føle seg som helter.
Bare glad for at du blir bedre.
Takk.
Etter alt du har måttet utstå,
kan det hjelpe å snakke med en profesjonell.
Jeg er psykolog. Jeg kan gjerne hjelpe...
Nei, jeg setter pris på det,
men jeg konsentrerer meg om fysioterapien akkurat nå.
Kanskje en annen gang.
Greit.
Ha en god tur.
Suvenir?
Forskning.
Hvis jeg også har med litt sånn tilbake, er det verdt noe for noen?
Bare om du kan unngå kontaminasjon.
Kan du lære meg det?
Ikke nok tid.
Takk.
Takk. Her.
Hva er denne til?
Beskyttelse. I tilfelle du ikke har sett det, blir det farligere her.
Sist en pen dame tilbød meg beskyttelse, var det fordi...
Kanskje dere burde gå inn igjen.
Men jeg tenkte vi kunne hjelpe. Det er mye tungt, og han kan...
Inn. Bare til faren din kommer tilbake. Kom igjen.
Greit.
Har du det gøy?
Hvis du lurte på om råtnende kjøtt lukter likt her som på jorden, er svaret ja.
Jeg skal ta en svømmetur ved fossen.
- Vi har ikke testet vannet ennå. - Så?
Det kan drepe deg.
Dessuten fortalte jeg pappa at jeg skulle gjøre dette, så...
Greit, samme det. Jeg går. Du kan bli med om du vil.
Vent.
John, fortell Maureen at jeg vil snakke med henne når hun har tid.
Om?
Vi har ikke drivstoff, får ikke kontakt med Resolute.
Vi må kanskje vurdere langvarig bosetning på planeten.
Greit. Jeg skal si fra.
- Hvordan gikk det? - Hva sa de?
- Roboten får bli. - Ja!
Med betingelser.
Du holder den unna andre mennesker, sier fra om oppførselsendringer,
og gir beskjed om hvor den er.
Det er greit. Jeg vil vise deg noe.
- Han skjønner ikke. - La ham være glad en stund.
Victor er utenfor og vil snakke med deg.
Skal du si det?
Hva da?
Kaffekoppen.
Jeg har en liste. Ting roboten kan hjelpe med.
Og når de ser hvor kul han er, godtar de ham.
Jeg hadde faktisk en annen idé.
- Kanskje du kan hjelpe meg i dag? - Med?
Jeg skal si det senere. Det er en far-og-sønn-greie.
Eller, faktisk, en far-sønn-og-robot-greie.
John, glemmer du noe?
Ja. Akkurat. Vi skal ut en tur.
Den Robinson-gjengen kan være en skikkelig plage, hva?
Stikker nesen i andres...
Kjenner jeg deg?
Don West. En som deg kjenner nok ikke meg, men du ser ut som en som får ting gjort.
Snakk med Peter Beckert.
Hva om jeg sa at jeg vet hvor man får tak i rakettdrivstoff?
Nok til å få alle av planeten og ut i det ytre rom.
Da tar du feil.
Drivstoffet i Jupiterne er borte.
Åler. Jeg hørte om dem.
Etter det jeg forstår,
trenger de sleipe jævlene fuktige tilstander.
Jeg og mannskapet mitt styrtet i ørkenen.
Reservetankene er uberørte og sitter der
og venter på at en smart samfunnsleder skal hente dem.
Den mannen blir nok en helt.
Og hva blir du?
Betydelig rikere. Du kan vel ordne det?
Flott. Sees snart.
Hva snakket dere to om?
Framtida.
Hva har du planlagt det neste døgnet?
Kom.
Mamma, hva gjør du?
- Jeg tar med proviant i tilfelle vi må... - Du tror vel ikke at du skal bli med?
Selvsagt skal jeg det.
Du trenger hvile. Du har ikke tatt tid til å leges.
Det går fint. Jeg kan leges senere.
Jeg tror ikke du forstår hvor mye vi trenger drivstoffet.
Jeg gjør det.
Derfor kan vi ikke ta med noen
med fysiske begrensninger som kan komme i veien.
Det er enkelt.
Finne Jupiteren, overføre drivstoffet, ta det med hjem. Vi klarer det.
La noen andre redde dagen.
- Det er ikke sånn, men... - Hva?
Greit. Dra.
Pass på at drivstoffet kommer trygt tilbake.
Bare vær forsiktig. Du vet ikke hva du kan finne.
Greit.
ORD: PORTALEN TIL VÅRE FØLELSER
Leser du noe interessant?
Skulle ønske det. Bare jobbgreier.
Har mange snakket med deg? Som psykolog?
Enkelte. Det er en uvanlig tid.
Ja.
Vil du snakke med meg? Som psykolog.
- Jeg vil ikke bry deg. - Ikke tenk på det.
Har du snakket med psykolog før?
Nei.
Du og John...
Nei, det ville ikke ha virket.
Det vet man ikke før man prøver.
Det er litt sent for det nå.
Hva tenker du på?
På deg, faktisk.
Meg?
Jeg lurte på hvordan du takler det. Å holde på alle de hemmelighetene.
Og alt folk forteller deg.
Det er en del av jobben.
Føler du aldri ansvar for å... Vet ikke helt, si det til noen?
Det kan jeg ikke. Taushetsplikt.
Men...
Hva om du fikk vite noe
som ville ha stor innvirkning på livet til en annen?
Hvordan holder du det for deg selv?
Her er saken.
Du må finne et sted inni deg...
...en liten eske...
...der du legger det du ikke vil at andre skal vite.
Og den eska må være lufttett, så ingenting slipper ut.
Når noe blir lagt der, blir det der.
Der det ikke kan skade deg eller andre.
Bare sånn overlever man.
Ok.
Hvorfor spør du?
Er du noe du vil ha hjelp med å legge i eska di?
Det er dr. Smith.
Det er Angela. Vi snakket sammen tidligere.
Ja, hvordan går det?
Hvis tilbudet fortsatt gjelder, så...
Beklager. Det er en pasient.
- Ja. Selvsagt. - Ok.
Snakkes senere.
Greit, unnskyld meg.
Ja, Angela. Hvor er du?
I Watanabe-familiens Jupiter.
Jeg er på vei.
Kom, Will.
Det går bra, men takk.
Vi har sånne på jorden.
Takk.
Will!
Kommer!
Har du lært ham det?
Nei. Han har sikkert sett noen som gjorde det.
Han lærer vel.
- Du, pappa? - Ja?
Jeg kom nettopp på noe.
- Jeg fikk ikke sagt takk. - For hva?
For at du forsvarte ham.
Jeg forsvarte ingen. Jeg sa bare fakta.
Likevel.
Kan du tenke deg hvordan det blir i Alfa Centauri?
Jeg blir den eneste ungen med egen robot.
Ikke ta gledene på forskudd.
Penny sier støtt at hun vil skrive bok.
- Kanskje hun kan skrive den om oss. - Will.
Unnskyld. Hva er det vi gjør?
Det får du vite når vi kommer frem.
Jeg har reparert hundre slike, men aldri kjørt en.
Men du kan vel kjøre?
Hva i huleste var det?
Sikkert gass under overflaten.
En slags romfjert?
De kalles kryogeysirer.
På Mars spytter de ut CO2.
På Triton er det nitrogen. Varme fra sola...
Samme det. Er det trygt å fortsette?
Så lenge vi blir her og ikke kjører ut til de eksploderende steinene.
Hva skjer, West? Har dere kjørt dere vill?
Nei da, kaptein. Vi legger bare en kurs.
Vi er her ikke for sightseeing. Kom igjen.
Den beste ideen han har hatt.
Hvordan da?
Vi kjører.
Don, det er ikke en morotur.
Det er det nå.
Denne greia kan kjøre!
Den skal ikke åpnes.
Hvorfor har den takluke hvis den ikke kan åpnes?
Det er ikke en takluke, men en fluktluke.
Etter alt som har hendt, fortjener vi ikke å flykte litt?
Du vet at du vil.
Kom igjen, doktor. Reis deg og strekk deg mot himmelen.
Gi oss et vræl, som om det er en limo på vei til ballet.
- Jeg har aldri vært på ball. - Seriøst?
Jeg leste til MCAT-prøven.
I så fall, min nerdete venn, har du mye å ta igjen.
- Opp med deg. Kom igjen. - Gjør det!
Kom igjen, Judy.
- Kom igjen. - Kom igjen.
Ja, endelig. Slipp deg løs.
Nå tuller du.
Hva gjør hun?
Ser ut som om hun har det gøy. Kan vi...
Nei, Diane, det kan du ikke.
Få henne inn igjen.
Kom tilbake. Kom inn.
Oppfattet. Vi har problemer med utsynet.
Det er insektrumpe over hele frontruta.
Nok, West.
Drivstoffet bør være der.
Siden det er vår siste sjanse til å forlate planeten,
burde nok alle håpe på det.
Vi er ikke god reklame for romfart, eller hva?
De burde advare om sånt.
"Turen til Alfa Centauri kan forårsake angst og høyt blodtrykk.
Bivirkninger kan inkludere kommunikasjonstap
og åler i drivstofftanken."
"Romroboter."
Beklager, jeg skulle sagt noe. Spesielt til deg, og jeg...
Jeg forstår. Personlig valg.
Men det er noe jeg må fortelle deg.
Du har familie her, og jeg... Du fortjener å vite at...
At de kanskje ikke er trygge her lenge.
Hvordan... Hva? Hvordan...
Vill gjetning. Men det er tegn.
Ustabile værmønster, dyremigrasjon.
Selv de eldste trærne har bare én ring.
Livssyklusen her på planeten er ganske usedvanlig.
Fødsel, død, gjenta.
Hvorfor sa du ikke noe?
Det hadde vært uansvarlig. Forårsaket panikk.
Du så hvordan de reagerte på maskinen til sønnen din.
Vi er vitenskapsfolk, Maureen.
Selv om vi vet noe, trenger vi ikke å dele det.
Informasjon er ikke isolert.
Det har konsekvenser. Kontekst.
Hvordan skal vi si det til barna våre?
Når de kommer med drivstoffet, kan vi dra herfra.
Alle blir fornøyde.
Gå og bandasjer skadene og hvil deg.
De trenger deg når de kommer tilbake.
Hvor langt skal vi?
Har du ikke hørt uttrykket "carpe diem"?
Ja, "grip dagen".
Men kan vi ikke gripe den trygt i Jupiteren?
Har du ikke sans for eventyr?
Vi er på en fremmed planet. Trenger du mer eventyr enn det?
Bare litt.
Og hvis du blir med meg...
- Kul foss, Penny. - Hold munn.
Hvor ble det av den?
Den har tørket. Det har blitt varmere. Kanskje isbreen smeltet.
Denne planeten suger.
Det gjør ikke noe.
- Vi kan gå et annet sted... - Nei, jeg hadde en plan.
En plan for hva?
Dette. Her. Du. Jeg.
Jeg skulle falle uti, late som om det var farlig, så skulle du redde meg.
Og vi skulle være våte og le av hvor dumt det var,
og da skulle du lene deg inn og...
- Og hva? - Ingenting.
Det begynte akkurat å bli bra.
Ikke morsomt. Glem det, det er ødelagt.
Ikke si det. I morgen kan vi kanskje...
Nei.
- Vi har mye tid. - Nei, det har vi ikke.
Vi sitter fast, Penny.
Vi har all den tiden vi vil.
Planeten er døende, greit?
Hva?
Jeg skulle ikke sagt noe. Beklager.
Hva mener du?
Mamma sier at det er et enormt svart hull der oppe.
Og jeg vet bare at ingen og ingenting overlever det.
Seriøst?
Vi må si det til folk. Pappa...
Nei. Ikke engang jeg skal vite det. Du kan ikke si det til noen.
Lov meg at du ikke sier det.
- Lov meg. - Greit, jeg lover.
Da går vi.
Dette henger ikke på greip.
Den var her, akkurat her.
Jeg visste at dette var en feil.
Kanskje den falt.
Tok du oss med helt hit for: "Kanskje den falt?"
Avtalen gjelder ikke lenger, West. Kom.
Kanskje vi kommer oss tilbake før det blir mørkt.
Hva mente han med: "Avtalen gjelder ikke"? Hvilken avtale?
Ingenting. Det har ikke noe å si.
Har han ikke sagt det?
Kompisen din krevde penger for å vise oss drivstoffet.
Han er en ekte helt.
Don?
Til mitt forsvar skulle det være en konfidensiell ordning.
Dette handler om overlevelse,
liv og død, og du holdt det som gissel?
Når en lege får betalt for å redde livet til folk, er det greit.
- Men når en... - Annerledes.
Hvordan da? Hvis drivstoffet var her, hadde alle vært reddet på grunn av meg.
Dere drar til en ny verden. Hva får jeg?
Jeg blir tatt i hånda og sendt tilbake til en døende planet uten fremtid.
Så tilgi meg om jeg ber om kompensasjon, prinsesse.
Hørte du det?
Herregud! Den er her.
Hei, den er her! Kom, vi har stått på den!
Se etter toppluken.
Greit...
Rolig. Trekk rolig tilbake.
Jeg visste at den var her.
Vet ikke om drivstoffet er der. Ikke selg bjørnen før den er skutt.
Jeg må ikke telle. Jeg har bare én. Hun heter Debbie.
Hvem har en spade?
Ifølge måleren er tanken full. Akkurat som West sa.
Unnskyldning godtatt.
Fyll opp. Nå kommer vi oss vekk.
Dette er utrolig.
Jepp.
Men vi er her ikke for utsiktens skyld, Will.
Så hvorfor gikk vi helt hit?
Gi meg en stein derfra. Stor en, hent den hit.
- Hvorfor det? - Bare gjør det.
Kom, jeg må hente en stein.
Ikke ham.
Bare du.
Bli her.
Nei, større. Så stor som du klarer å bære.
Kom igjen, du klarer det.
Gjort.
Ikke akkurat. Vi trenger 26 til.
Hva? Blir jeg straffet?
Nei. Jeg bare...
Jeg prøver å hjelpe deg med å forstå at du har et ansvar nå.
Det handler om ham. Ikke sant?
På en måte.
Men jeg vet alt hva jeg gjør, pappa.
Jeg kan kontrollere ham. Du så det. Han hører på meg. Han gjør som jeg sier.
Will, han er ikke et verktøy.
Jeg vet det. Han er mer enn det.
Han er vennen min. Han stiller opp når jeg trenger ham.
Men han var ikke alltid vennen din, eller hva?
Nei.
Selv om vi gjerne vil forandre fortiden
og fjerne feilene våre, kan vi ikke det.
Vi må leve med historien vår.
Så til ære for det skal vi plassere 27 steiner her i dag.
En varde.
Et monument for alle som mistet livet
under angrepet på The Resolute.
Jeg snakket med en kvinne som het Angela.
Hun mistet mannen sin på The Resolute.
Den første er for ham.
For å gi slipp på smerten må du innrømme hvor den kommer fra.
Greit.
Hvordan gjør jeg det?
Ord er portalen til dine følelser.
Jeg vil at du skal begynne med å dele det du husker fra den dagen.
Som alle andre
ante vi ikke hva det gjaldt da alarmen gikk av.
Jeg husker at Josh spøkte så jeg ikke skulle bli bekymret.
Fortell meg om da dere første møtte på maskinen.
Utenfor hangaren var det panikk, folk som løp, dyttet.
Først trodde vi at det bare er sånn folk er.
Prøvde å bli de første som nådde Jupiterne sine.
Men så innså vi
at de ikke løp mot noe.
De flyktet.
Den greia var der inne.
Alle som gikk i veien for den, drepte den bare.
Du gjør en flott jobb, Angela.
Nå er det på tide å få frem sanseminnene dine.
Jeg vil at du skal legge deg ned...
og lukke øynene.
Konsentrer deg om lydene...
...og luktene.
Det er en merkelig, metallisk summing,
som om noe er veldig nært, men den er overalt.
Så lukter jeg noe som brenner.
Mennesker som brenner.
Hva ser du?
Rødt. Nødlysene.
Så det var vanskelig å se hvor vi var.
Josh holdt hånda mi.
Vi prøvde å gå langs utkanten til Jupiteren vår.
Vi var så nære.
Og så...
...stoppet han.
Kroppen hans ble stiv.
Han var varm, brennende, hvit varme.
Jeg kunne ikke slippe hånden hans.
Den hadde brent seg fast i min.
Beklager. Kan vi slutte?
Selvsagt.
Jeg tror vi har gått langt nok for i dag.
Trodde jeg ville føle meg bedre nå, men jeg føler meg verre.
Slikt tar tid.
Hva om vi ikke har tid?
Angela, jeg forstår sinnet ditt.
At greia...
...som gjorde dette mot mannen din, er velkommen blant oss.
Det som hindrer folk fra å legge en tragedie bak seg,
er en følelse...
...av at de kan gjøre noe for å forandre det.
Men det kan de ikke. Det kan de bare ikke.
Vi kan bare håpe og be...
...om at det ikke skjer andre.
Hva om det er noe jeg kan gjøre?
Noe mer enn å håpe og be?
Beklager, men jeg må be deg
om å ikke si mer om dette emnet.
Kanskje jeg burde gå.
- Hva? - Vi kan fortsette i morgen.
Du kan ikke bare få meg til å gjenoppleve alt det, og...
Beklager. Vi kan fortsette i morgen.
Du kan ikke bare forlate meg!
Dr. Smith?
- Den siste. - Ja.
La meg hjelpe.
Nei.
Jeg...
Jeg burde bære denne.
Vi får håpe vi aldri må legge til enda en.
Alt er klart!
Alt i orden med oss?
- Med tanke på avtalen vår? - Ja.
Når vi får drivstoffet trygt tilbake, så.
Hva vil det si?
At du må slutte å bare stå der og begynne å hjelpe.
Hvor mye lenger tar det?
Når overføringen begynner, omtrent tre timer.
Vi prøver å korte det ned til to.
Vil du at jeg skal endre fysikkens lover eller bare lyge?
Greit, folkens, hør etter.
Om tre timer har vi
en full tank med flytende metan som er klar til transport, og...
Hva er det?
Jeg? Jeg lurte bare på hva vi skal gjøre
når Jupiteren faller over kanten og tar drivstofftanken med seg?
Vi håper på at det ikke skjer.
Du kan håpe så mye du vil, men tyngdekraften kan ha andre planer.
Du skjønner, Vic, vestsiden av Jupiteren henger utfor kanten.
Reservetanken er på østsiden.
Idet vi tar ut drivstoffet, blir østsiden lettere.
Vekten skifter til vestsiden og sender den utfor stupet.
Og siden slangen vår er festet til tankbilen...
Har du en bedre idé? Eller vil du ha betalt for den også?
Vi bruker Chariotene som anker.
Fester slepetauene til Jupiteren. Dreiemomentet motvirker vektforflytningen.
Kommer det til å virke?
Kanskje. Vi må bare ha riktig mann bak rattet.
Eller riktig jente.
Ikke for å være frekk, men hvem vil du at skal gjøre det?
En som redder liv, eller en som gambler med dem?
Hvordan kan det ikke være frekt?
Ikke skuff oss, Robinson.
Beklager at jeg hadde sammenbrudd. Det er ganske flaut.
Jeg glemte det nesten. Alle vet om roboten,
så jeg trenger visst ikke det lenger.
Takk.
Du, ikke tenk på det. Det som skjedde.
Alle gjør flaue ting når de tror de skal dø.
Ikke slik jeg gjør det.
Vil du vite hvorfor jeg ikke ville at du skulle se dette?
Det er noe jeg skrev...
...da Jupiteren vår styrtet og jeg ikke trodde vi ville overleve.
Les det.
Seriøst.
Det er et dikt.
Ja, en innrømmelse. I tilfelle noen fant likene etter oss.
"Hvis du finner denne beskjeden, ikke gråt.
Jeg har levd et liv, jeg var ikke et kryp.
Jeg likte ikke bøker, men jeg elsket gitaren.
Tok med musikk til det ytre rom og reiste langt."
Dette er grusomt.
Du kan prøve å finne rim mens du styrter til døden.
Greit.
"Jeg heter Vijay Dhar, seksten år gammel.
Jeg elsket friklatring og trosset fryktene mine.
En gang fikk jeg vertigo, men så fikk jeg bukt med det.
Vant et delstatsdiplom, og mamma fikk meg til å ramme det inn."
Det kommer fra hjertet.
"Jeg har aldri vært forelsket, ingen jente har gitt meg hjertesorg.
Det virker som livet mitt er over før det kunne begynne.
Hvis du finner denne beskjeden, ikke gråt.
Jeg er bare en partikkel med romstøv som du ikke må beholde."
Hadde tenkt å ta en "langt å gå før jeg kan sove", men...
Hold munn.
Kan du si hvilken retning Robinson-familiens Jupiter er i?
Nordover. Omtrent en kilometer.
Takk.
- Skal du gå? - Ja.
Har du noe å beskytte deg med?
Ja.
Hvordan går det med foten?
Ikke sliten nok til at jeg ikke kan gi deg bank etter dette.
Kan vi hoppe over dette?
Gå tilbake til da vi var venner?
West, jeg vet ikke hvor mye lenger disse holder.
Gå inn og fortell Aiko at vi må koble fra nå, mens vi kan.
Greit, kaptein.
Vi er ikke ferdige.
Det tror jeg nok.
West, kom igjen!
Går det bra der inne?
Ja. Du?
Vet ikke hvor mye jeg har igjen.
Motoren sliter.
Bare hold ut, greit? Don får ut alle.
- Er dere nesten ferdige? Vi må dra. - Kobler fra nå.
- Fikk du ut alt? - Hver en dråpe.
Kult. Ses oppe.
Ja.
9 000 O/MIN
DR. Z. SMITH LUKK
Helvete.
Vi drar. Kom igjen.
Vi mister Jupiteren. Gjør klar til å koble fra.
- Vi må gjøre det samtidig. - Hva?
Judy, du vil ikke tro hva jeg fant.
- Don? Hvor er du? - På vei ut.
Don, vi kan ikke holde mer. Skynd deg!
Koble fra om tre. Én, to...
Nei!
...tre! Koble fra!
Nei!
Koble fra!
- Judy, hva gjør du? Koble fra! - Robinson!
West er der inne.
Jeg kan ikke holde den!
- Du må koble fra, Judy! - Nei!
- Da gjør jeg det for deg. - Don! Ikke...
Nei.
Han koblet fra selv.
Han ofret seg for oss.
Er du sprø? Jeg liker dere ikke engang.
West?
Jeg visste hun var for snill til å gjøre det selv.
Og dessuten var jeg lei av å bli skreket til og klandret.
Jeg vil ikke være ansvarlig for at Charioten falt utfor.
Bare...
Men du var... Hvordan...
Fordi jeg er en tøffing, prinsesse.
Er du en tøffingprinsesse?
Hva?
Nei. Med komma.
"Jeg er en tøffing, komma, prins..."
Ja, samme det.
Bare hyggelig, forresten.
Takk.
Hei, mamma.
Hei. Hvor har du vært?
Ute og hengt.
Penny...
Han virker snill.
Mamma, hører du? Hører du meg?
Ja, Judy. Bare snakk.
Vi har det, mamma. Vi har drivstoffet. Alt.
Mamma? Går det bra?
Ja. Jeg...
Jeg har det bra. Flott, faktisk.
Victor synes det er for sent til å dra hjem, så vi overnatter her.
Jeg ville bare gi beskjed.
Greit. Bare kom deg trygt hjem.
Det skal jeg. Glad i deg.
Glad i deg også, vennen.
Judy... flott jobbet.
Takk, mamma. Ha det.
Hei. Hvordan går det her?
Hva er det?
Vi kommer til å klare oss.
Fire, fire, fire.
Fem, fem, fem. Fem. Ok.
Du prøver å lage par.
Du må spørre de andre spillerne om de har kortene du trenger.
Seriøst? Spiller du noen gang rettferdig?
Beklager at jeg har ypperlig sidesyn.
Smith, vil du være med?
Nei takk.
Har du en åtter?
Har du...
Will.
Vil du invitere med moren din?
Hun er opptatt. Sa at hun måtte jobbe med noen tall.
Drivstoffet kommer ikke før i morgen ettermiddag.
Og når har hun vel tid til å sitte og spille med dere?
Greit, jeg skal spørre.
Ikke vær redd. Han kommer tilbake.
Aldri sett det ansiktsuttrykket før.
Ser ut som om han smiler.
Hei, Angela. Kan jeg hjelpe deg?
Skal vi snakke utenfor?
Jeg har ikke noe imot deg, Mr. Robinson.
Du gjør det du tror er best for å beskytte familien din.
Jeg kan gjerne diskutere dette med deg etter at dattera mi har gått fra rommet.
Pappa, nei.
Angela...
Legg vekk våpenet.
Det er derfor jeg er her.
For å bli kvitt våpenet.
Robot, gå ut av Jupiteren.
Mamma.
Vi spiller Hopp i havet. Vil du bli med?
Gjerne, men jeg må...
Vet du hva? Gjerne.
Flott, jeg deler ut til deg.
Will! Ikke gå inn!
Will!
Nei!
Det at han er tykkhodet, er en av pappas beste kvaliteter.
Han klarer seg.
Judy ser til ham når hun kommer tilbake i morgen.
Han trenger bare hvile.
Kom.
Vet ikke hvem hun er, men hun er ikke dr. Smith.
COOPER SYKEHUS
Jeg hadde enda mer bevis.
Bilder av mannen med familien sin. Med et St. Kristoffer-smykke.
- Hvorfor skulle hun... - Vet ikke.
Men én ting er sikkert. Man gjør ikke alt dette uten noe å skjule.
Ikke vær redd, Angela.
Ingen kommer til å klandre deg.
Det kommer til å ordne seg.
Hei.
Hva skjedde?
Det går bra. Alt er i orden.
Hvor er Will?
Du er min beste venn.
Det vet du vel?
Jeg må være ansvarlig for deg.
Gå frem.
Tekst: Birthe Lorgen