NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
-Mikä tuo oli? -J2 ei enää...
Kapteeni, yhteys Robinsoneihin katkesi.
-Näkyykö mitään? -Ei näy.
Hetki. Kontakti. Suuntima nolla-kuusi-nolla. Mahdollinen konjunktio.
Mikä tuo on?
SEITSEMÄN KUUKAUTTA MYÖHEMMIN
Valmis?
Uusi kaliumin suhdeluku näyttää tepsivän.
Niin tepsii.
-Toimiikohan tämä? -Aina kannattaa yrittää.
Herää jo.
Äiti! Tule tänne ylös!
-Odottakaa. -Älkää nyt. Tämä on julmaa.
PÄÄSY KIELLETTY!
-Eikö sinulla ole sanomista tähän? -En halua väärinkäyttää valtaani.
Oliko tämä huippusalainen projektisi?
Puun hakeminen Glendalesta oli helpompaa.
-Tämä on hohtavaa sammalta rannalta. -Se muistuttaa tietystä henkilöstä.
Ehkä hieman.
-Hyviä pyhiä! -Näytät erilaiselta.
-Hän kävi suihkussa. -Joulupukin kunniaksi.
-Avataanko lahjat? -Kyllä!
Minä haluan aloittaa. Kaverit, tämä on viimeinen viskipulloni.
Saatte sen hätätapauksia varten.
Viime kerrasta on aikaa.
-Onko pakko odottaa niin kauan? -Ei.
Will. Hyvää joulua, kaveri.
Kiitti, isä!
-On lahjojen aika! -Aloitetaan!
On aika oppia ajamaan. Chariot ei mahtunut pakettiin.
-Hienoa! -Kiitti, isä.
Ei ajamiseen tarvita avaimia eikä oppitunteja, ei edes lupaa.
Tämä on Pennylle.
-Miten niin, kun muut saavat paketin? -Tässä.
-Kirjoittiko hän tämän? -Kiitos.
Penny on pitänyt kirjaa kokemuksistamme.
Se on tosi hyvä, ja päätin julkaista sen.
Teemmekö tämän oikeasti?
-Sen nimi on Matkalla avaruuteen. -Hieno nimi.
"Jupiterimme sinkoutui ilmakehän läpi 25 kertaa äänen nopeudella."
"Olimme törmäyskurssilla,
mutta se ei ollut minusta pelottavin osuus."
"Se sattui kauan ennen kuin mikään meni pieleen,
kun matkasimme iloisesti kohti Alpha Centauria,
koska ajatus avaruudesta, on aina pelottanut minua."
Onko tuo totta? Ei keskeytyksiä.
"Minusta avaruus on aina ollut pimeää pimeämpi, kylmää kylmempi,
ja kaikkein pahinta, tyhjä."
"Yksinäisin paikka maailmassa."
"Äidistä avaruus ei ole tyhjä;
se on täynnä pimeää ainetta, jota ei pystytä näkemään."
"Minä en ole tutkija."
"En usko mihinkään, vain koska sen pystyy laskemaan.
Minun täytyy oppia itse,
ja siitä ongelmat alkavatkin. Mutta nyt menen asioiden edelle."
"Tämä on tarina löytämisestä, muttei uusien maailmojen löytämisestä,
vaan siitä, mitä löytyy paikoista, joita luuli tyhjiksi."
"Joskus se on perheeni näkymätön voima,
joka kantaa myös silloin, kun en näe heitä,
ja muistuttaa minua,
etten ikinä ole yksin."
"Joskus taas kauheat hirviöt, jotka haluavat syödä meidät."
Toisen maailmansodan aikana oli yksi joulu,
kun ranskalaiset ja saksalaiset päättivät pitää tulitauon.
He poistuivat juoksuhaudoista juhliakseen yhdessä.
Silloin oli rauha maassa.
Emme ole Maassa.
-Halusin toivottaa kaikille hyvää joulua. -Nyt se on tehty.
-Onko tuo vuotohälytys? -Minä tutkin.
Miten menee?
Yhä vihreää.
Tuulet ovat kääntymässä. Monsuunikausi taitaa olla tulossa.
Metaanimonsuunikausi.
Päällemme ei lennä enää niin paljon kiviä, kun tuulee mereltä.
Eikö olekin ironista, että viime planeetalla olimme jumissa,
koska polttoaine loppui.
Täällä ilma on polttoainetta, mutta emme pysty käyttämään sitä.
-En usko ironiaan. -Tuo on ironista.
Hei, Will. Oletko valmiina?
Älä jännitä hartioita. Rentona on helpompi ohjata.
Selvä.
-Älä paina jarrua, jos et halua pysähtyä. -Selvä juttu.
Painetaanko vähän kaasua?
Kaasua?
Niin sanottiin, kun olin nuori. Kiihdytetään siis.
-Miksi teit noin? -Ettet katso nopeusmittaria.
-Sinun pitää tutustua koneeseen. -Niin. Siihen pitää tutustua.
Onko näin hyvä?
Pärjäät upeasti.
Hei.
-Kilpaillaan. -Penny.
-Älä viitsi. Hän ei halua törmätä. -Ei ole mitään mihin törmätä.
Veljesi on minun makuuni.
Tässä perheessä ei arvosteta tarpeeksi varovaista lähestymistapaa.
-On aika viedä roskat. -Ole varovainen.
Ystävällinen muistutus: nämä ovat viimeiset.
Virta riiittää juuri avaruuspukuihin ja happigeneraattoriin.
Montako näitä tarvitaan, että sähkö riittäisi lähtöön?
Jupiterin laukaisujärjestelmä vaatii noin 200 kilowattia, eli kysy äidiltäsi.
Hän etsii varmaan vieläkin tapaa lähteä täältä.
Toivottavasti.
Miten oppitunti meni?
Tutustun vain koneeseen.
Näytös alkaa pian.
Mitä saan joululahjaksi?
Tätä saan joka päivä.
Voit vain syyttää itseäsi.
Äitisi todellakin luottaa sinuun, kun saat vahtia minua. Se on tärkeä työ.
Yhtä tärkeä kuin luuttaaminen ja hiilivarastojen puhdistus.
Eikö sinua arvosteta? Eihän se ole reilua.
Onko tuo uusi tilkku? Liittyykö se aikaisempaan hälytykseen?
Haluan vain tietää, olenko turvassa.
Olet yhtä turvassa kuin eilen.
Nyt se alkaa.
Kellontarkkaa, jopa minuutilleen joka 23. päivä.
Miten se on mahdollista?
Venezuelassa on paikka, jossa salamamyrsky iskee samaan aikaan ja samaan paikkaan -
265 päivää vuodessa, eikä kukaan tiedä syytä.
Sitä kutsutaan Maracaibon merimerkiksi. Se on opastanut merimiehiä vuosisatoja.
Kun on pilviä ja aurinko, tai kaksi aurinkoa,
jotka kuumentavat niitä,
salamoita syntyy.
Se pitää paikkansa kaikkialla.
-Riittää jo. Saanko palan? -Osaat kyllä. Saat palapelin ratkaistua.
-Keksit sen kyllä. -Juttu on niin...
-Hei. -Hei.
Palapeleissä on niin...
-Odota. -Kerro vain.
-Ei rajoituksia. -Ei ole kiirettä.
-Tämä oli hyvä päivä. -Niin oli.
Olen miettinyt -
salamoita.
Voisimme ladata akut ja käynnistää Jupiterin.
Voisimme lähteä tältä planeetalta.
-Joutuisimme lentämään myrskyjen luo. -Ei tarvitse lentää.
Se on hullua.
Tätä teknologiaa on käytetty tuhansien vuosien ajan.
-Miksi tuot sen nyt puheeksi? -Tuulet kääntyvät. Nyt on tilaisuus.
Jos se menee ohi, joudumme odottamaan vuoden.
Tämä on sen huoltamon jutun takia.
Tuo juttu huoltamossa -
toi meidät toiselle puolelle universumia.
-Muuten ei päästä Alpha Centauriin. -Etkö luopunut ideasta?
Ei tarvitse ymmärtää työkalua käyttääkseen sitä.
Robotin moottori ei toimi, se nukkuu,
ja se toimi viimeksi avaruudessa.
Luodaan samat olosuhteet.
Mitä jos se ei siltikään toimi?
Aurinkokunnassa on neljä muuta planeettaa. Ehkä joku niistä on parempi.
En riskeeraa lasten elämiä, koska jokin voisi olla parempi.
Aina on parantamisen varaa, mutta joskus pitää arvostaa sitä, mitä on.
Lapset eivät tapaa ketään uutta täällä.
Ei ystäviä, kenelle avautua,
jotka haastaisivat ja ymmärtäisivät heitä.
He eivät ikinä rakastu täällä tai saa omaa perhettä.
He eivät koe samaa kuin me.
Meidän täytyy lähteä.
On pakko yrittää.
Se on liian vaarallista.
Palataan tähän vuoden päästä.
Ei.
John?
Äiti, mitä nyt?
-Äiti? -Isä?
-John? -Isä?
Hakekaa reppuni.
-Selvä. -Vauhtia.
-John, tule pois sieltä! -Isä!
Isä! Tule nyt!
Isä!
-Penny! Auta! -Mene!
Isä, kiltti.
-John! -Isä!
Siirry! Sulkekaa se takanani.
Pois tieltä!
John!
Tule nyt, John. Pitää mennä.
-Nouse ylös nyt. -Isä!
Sanoin, pois tieltä!
Okei. Tule nyt. Pystyt siihen.
Isä?
Onko hän kunnossa?
Kun tilkku antoi periksi, ilmakehä tunkeutui sisään,
terävänä kuin veitsi.
Miten korjaamme tämän?
Siitä tulee haastavaa.
Me lähdemme.
-Niinkö? -Voimmeko me lähteä?
Kerro suunnitelma.
Mikä suunnitelma?
Homma hanskassa.
No niin. Työntäkää vielä.
Hoituuko?
Missä se on?
-Missä Jupiterin lentokäsikirja on? -Tässä olen. Mitä tarvitset?
Olen Will Robinson 24. yhdyskuntaryhmästä.
Nauhoitan tämän, koska uskon tämän olevan ensimmäinen kerta,
kun avaruusalus yritetään muuttaa purjeveneeksi.
-Don! -Minä yritän! Odota nyt hetki.
Juuri noin. Okei, kaikki. Nyt.
Varovasti!
Onko noin hyvä?
Historiallisessa mielessä matka on aika helppo.
Nopeustavoite on neljä, viisi solmua.
Sata merimailia päivässä tarkoittaisi kahden päivän matkaa.
Sitten ladataan aluksen akku keskellä salamamyrskyä.
Ensin pitää päästä sinne. Matka on suora.
Meidän pitää välttää saaristo, koska rannikko on aika terävä.
-Miten terävä? -Upottava.
Siksi pysymme siitä kaukana.
Monsuunituulethan ovat muuttumassa. Eivätkö ne vie meitä rannikkoa kohti?
Kun tuulet muuttuvat, kyllä, mutta ehdimme perille sitä ennen.
Ja onneksi isänne on viettänyt puolet elämästään laivoilla,
eli hän on kokenut kapteeni.
Olemme viime aikoina olleet vain perhe.
Nyt pitää muistaa, miten olla miehistö.
Huomenna on iso päivä. Huilataanpa vähän.
-Harjoitteletko solmuja hanskat päällä? -Haluan olla valmis.
Jos robottimoottori käynnistyy,
se voi viedä meidät minne vain.
Sen pitäisi viedä suoraan Alpha Centaurin yhdyskuntaan.
En lähde ilman häntä.
Miten tietäisimme edes, mistä etsiä robottia?
Ei hän jättänyt karttaa tai leivänmurusia jäljeksi.
Ehkä hän jätti. Ne eivät vain ole tällä pienellä rannalla.
Ehkä ne ovat tuolla jossain.
Miksi hän kirjoitti sinusta enemmän?
Okei. Nyt riittää.
Tuo on isän erikoismehua. Olet liian nuori...
Kirja antaa minusta hyvän kuvan.
Taiteilijan vapaus.
En ole aikoihin tehnyt mitään, mistä voisi kirjoittaa.
-Haluatko todella lähteä täältä? -Olen tehnyt koko elämäni töitä,
että saisin tehdä jotain merkityksellistä.
Täydellisen maissin kasvattaminen ei riitä.
Olisin mieluummin jäänyt.
Halu jäädä ja pelko lähteä ovat eri asioita.
En halua kokea sitä kaikkea taas.
En halua miettiä, joudunko pelastetuksi,
tai pahempaa, joudunko minä pelastamaan jonkun.
Haluan normaalia elämää.
Normaali on tuolla jossain.
Se vain pitää löytää.
En anna sinun mokata kannella.
Muuten, isä taisi lukea koko kirjan kerralla.
Onko tuo äidin kirja?
Kyllä hän sen vielä lukee.
Minne me menemme?
Tule nyt.
-Olen itsekin aika hyvä merenkulkija. -Pidän sen mielessä.
Hyvä on, Robinsonit. Pitäkää kiinni.
-Viimeinen mahdollisuus. Kelluuko tämä? -Kelluu.
Ankkurit irti.
No niin!
Okei, kaikki paikoilleen.
Purjehdimme myötätuuleen ilman ruoria.
Pitää nostaa ja laskea falleja, että kurssi pysyy.
Falleja?
Köydet. Nostetaan ja lasketaan purjeita.
Falli on siis fiini nimi köydelle? Selvä juttu.
Jos alus kääntyy paapuuriin, lasketaan tyyrpuurin falli ja päinvastoin.
Fallit ylös!
Pakko myöntää, Maureen.
Matkaa varten tarvittiin miljoonia yksityiskohtia,
ja muistit melkein kaiken.
-Melkein? -Melkein.
Tiedättekö fiiniä sanaa tälle?
Me purjehdimme.
Etenemme hyvää vauhtia.
Tämä on aika mahtavaa, myönnä pois.
Penny?
Ei huvita.
Laita korvatulppa toiseen korvaan!
Mitä?
Laita korvatulppa toiseen korvaan.
Se toimii minulla.
En oksenna korvistani.
Se auttaa matkapahoinvointiin.
Mitä menetettävää sinulla on? Menetit jo lounaasi.
SÄHKÖMYRSKY
John?
Voimmeko lisätä nopeutta parilla solmulla?
-Miksi? - Ilmapaine laskee.
Taaksemme taitaa muodostua monsuuni.
Se sähkömyrskykö, mihin olemme matkalla?
Ei. Tämä on jotain muuta. Emme halua törmätä tähän.
-Pannaan pari solmua lisää. -Sitten kaikki on hyvin.
Hei.
Yritän arvata säätä kuin 1800-luvulla: lämpö-, tuuli- ja painemittarien avulla.
-Maistuisiko tomaatti? -Se olisi täydellistä.
Voitkin jo paremmin!
Kyllä. Tohtori Smith kertoi korvatulppajutusta, ja se toimii.
Älä kuuntele häntä. Tiedät paremmin.
-Älä anna hänen sekoittaa päätäsi. -Sitten oksentaisin yhä.
Viettäisit vähemmän aikaa hänen kanssaan.
DOSTOJEVSKI RIKOS JA RANGAISTUS
Tämä ei ollut aikataulussa.
Pavut ovat ällöjä, mutta kaikki muu on hyvää.
Kiitos.
Kiitos vinkistä.
Penny!
Pysäyttäkää alus!
Mitä? Miksi?
Pyydä isääsi lukitsemaan purjeet!
Hänen pitää pysäyttää meidät heti!
Luoja.
-Ovatko kaikki kunnossa? -Kyllä.
Mihin me osuimme?
Tiesimme ottavamme riskin.
Olemme siis jumissa?
Tällä hetkellä.
Meillä taisi käydä tuuri.
Runko näyttäisi ehjältä, mutta koetetaanpa olla osumatta mihinkään.
-Paine on laskenut rutkasti. -Tietävätkö muut, mitä se tarkoittaa?
-Monsuuni tulee. -Olisit sanonut.
Jos olemme täällä, kun monsuuni saapuu, alus halkeaa täysin.
Tai siihen tulee ainakin pieni halkeama.
-Minä keksin jotain. -Mennään kannelle, vähennetään purjeet.
Menkää vain.
Tarkistan Ceedran. Olipa kiva keskustelu.
Jos tarvitset vessaa, pidättele.
Tiesin meidän osuvan karikkoon.
Näin poikkivirtaukset.
Hyvä merenkulkija näkee ne.
En hauku miestäsi.
Ai, oletko merenkulkija? Miten opit purjehtimaan?
Mitä väliä, jos voin auttaa?
En usko sanaakaan suustasi.
Kysy Pennyltä. Minusta on apua!
Yritä vain, mutta et pääse sieltä.
Kuule, tiedän, että olet kiukkuinen ja uupunut. Tuttu tunne.
Sinun täytyy sinnitellä vielä vähän.
Pystyt siihen, kulta, meidän pitää hengittää.
Siksi pyydän: anna vielä vähän lisää.
Debbie, tässä minä vikittelen hiilidioksidin poistolaitetta.
Nyt puhun sekä koneelle että kanalle.
Täytyy päästä pois täältä.
-Kauanko olemme olleet täällä? -Liian kauan.
Robottihan sanoi paikkaa vaaralliseksi.
-Niin. -Olisi pitänyt jäädä.
-Tuo ei auta. -Pakko se oli sanoa.
Hei...
Hei, katsokaa.
Mitä nyt?
Eikä!
-Kutsuitko hänet apuun? -Onko hän täällä?
Hei, Will. Minäkin luulin, että se oli hän.
Juttelin Donin kanssa.
Saamme ehkä tarpeeksi sähköä kahden sekunnin polttoon.
Ehkä se työntää meidät irti.
Niinpä juuri.
Sekö on ratkaisumme?
-Ei. Sinä ja Don olette ratkaisumme. -Niinkö?
Ulokkeiden käyttö on aikamoinen tapa päästä pois karikolta.
Saan syyttää itseäni, kun olen aluksen vahvin.
Olet tiukka kakkonen.
-Pääsimme irti! -Ainakaan ei olla täällä myrskyn tullessa.
Vaan avomerellä.
-Ehdimmekö pakoon? -Emme.
Puvut päälle ja kannelle.
Reivatkaa purjeet!
Pidä kiinni.
Meidän täytyy kestää myrsky parhaamme mukaan.
No niin.
Tätä juuri halusin välttää.
Meillä on ongelma.
Mitä nyt?
Tuli sittenkin halkeama, kun ajoimme karikolle.
Ceedraan tippuu vettä.
-Jos se saa oikosulun, me kuolemme. -Minäkin pidän hengittämisestä.
-Pystytkö korjaamaan sen? -Yritän.
Lupaa, ettei osuta enää mihinkään.
Emme osu enää mihinkään.
Kuule, Ceedra.
Olisin hyvin iloinen, jos pysyttelisit kasassa kunnes myrsky on ohi...
Tuo ei ole kasassa pysymistä!
-Valmista tuli! -Hienoa työtä!
-Täällä on valmista! -Menkää sisään.
Luoja.
Jude, tartu käteeni.
Will! Alas!
Will!
Isä!
Will!
Isä!
Tule nyt!
Will!
Voimia, Will! Saitko hänet? Sait hänet.
Hän on turvassa.
Isä, pidätä hengitystäsi.
Viedään heidät sisään!
Äiti! Sinua tarvitaan sairastuvassa!
-Isä? -Kaikki järjestyy.
-Minun pitää palata kannelle! -Ei! Me hoidamme purjehtimisen!
Emme osaa.
-Äiti! Meidän täytyy auttaa! -Mitä me teemme? Äiti?
Äiti!
Osaatko oikeasti purjehtia?
Haaskaamme aikaa.
Jos valehtelet, se on viimeinen kerta.
Maailmanloppu siis saapuu.
Smith, mitä teemme?
Smith!
Tiesin tämän virheeksi!
-Nostakaa purjeet. -Laskimme ne juuri!
Tarvitaan vauhtia!
-Kalliot ovat lähellä. Ne pitää kiertää. -Ei voida kiertaa! Pitää mennä läpi!
-Kallioiden läpi? -Purjeet ylös! Vauhtia!
Judy? Pystytkö pitämään kiinni?
En pysty tähän ilman sinua.
Kyllä, selvä. Nousen ylös.
Smith!
-Mene. -Menen.
Pärjäätkö?
Noin. Purjeet pitää nostaa heti!
Purjeet ylös!
Isä!
Kiihtyykö vauhti?
Maureen, mitä tapahtuu? Vauhti kiihtyy.
Tiedän.
Ole varovainen.
Kiitos, mutta se ei enää onnistu.
-Näytät huolestuneelta. -Näytän nykyään tältä.
Will, luotan äitiisi.
Äiti ei johda meitä juuri nyt.
John, leen puoli pitää saada painavammaksi.
Laskekaa kuormapuolta jotenkin!
Chariot.
Chariot painaa kaksi tonnia.
Isä, oletko kunnossa?
-Sinä joudut tekemään tämän. -Niinkö?
Kääntösäde on tiukka, paina kaasu pohjaan.
-Minähän törmään. -Niin teet.
Laita turvavyö kiinni. Ja Will, älä jää miettimään.
Mene!
Tämä ei onnistu!
Älä ajattele.
-Vetäkää! -Vetäkää!
Mitä ryhmätyötä!
Sinähän osaat purjehtia!
Joskus puhunkin totta.
Hei, Will! Oletko kunnossa? Mitä tapahtui?
Painoin kaasua.
Tule.
Judy!
Mitä purjehtimista. Hienoa työtä.
-Oletko kunnossa? -Keuhkot toipuvat.
Jalkoja väsyttää. Käsiä väsyttää.
Minulla näemmä on ruumiinosia, joista en ollut tietoinen.
-Pärjäsit hienosti. -Koska sinä olit siellä.
On ilo ilmoittaa, että korjasin Ceedran.
Kyllä, olen hämmästyttävä.
Ja karma oli mukana pelissä, kun tämä avarushaamu romutti Chariotin.
Hienoa työtä.
Kiitti.
Pidetään tämä mielessä, jos joskus taas tekee mieli huutaa minulle.
Turvasin kannen.
Tiedän, mitä ajattelet, Maureen.
Mistä nämä palovammat ovat?
Mitä jos kasvihuoneen kontaminaatio ei ollut onnettomuus?
Mitä jos joku irrotti tilkun tahallaan?
Se olisi mahdollista vain mikäli -
en ollutkaan lukittuna näiden seitsemän kuukauden aikana.
Ehkä minunlaiseni henkilö, joka on ollut vankina ennenkin,
pystyy vapauttamaan itsensä.
Ehkä voin tulla ja lähteä miten haluan sinun aavistamatta.
Jos se olisi totta, olisit minulle velkaa.
Saimme molemmat, mitä halusimme.
John ei olisi lähtenyt siitä likaisesta paikasta.
Koska minä olin pahis, sinun ei tarvinnut olla.
Ei varmaan kannata vangita minua enää.
Antakaa minun auttaa.
Olen siipeillut kuukausia ja syönyt herkullista ruokaanne.
-Onko hän nyt osa perhettä? -Vähemmän töitä minulle.
-Niinkö? Kannattaa varoa. -En halua ongelmia.
Okei.
Opin ajamaan,
ja tänään ajoin ensimmäisen kerran yksin.
Minä törmäsin.
Olisitpa nähnyt sen.
Kaikki luulevat minun ikävöivän sinua,
koska autat meitä, kun on ongelmia,
mutta pärjäämme yksinkin.
Minä ikävöin ystävääni.
Kolaroin siis Chariotin,
koska purjehdimme nyt merellä Jupiterilla,
oikeilla purjeilla, usko tai älä.
Minä, Judy ja Penny olimme hyvä miehistö,
kunnes jäin yksin Judyn kanssa, koska Penny vain oksenteli.
Me onnistuimme.
Pian lähdemme tältä planeetalta.
En halunnut sen loppuvan.
Ympäröivä vesi ei ole juotavaa eikä ilmaa voi hengittää.
Mutta se oli kotimme.
Olimme vihdoinkin kaikki yhdessä.
Olemme edelleen yhdessä.
Hetkinen.
-Näetkö tuon? -Mikä se on?
Lisää karikoitako?
En pidä tästä.
Virta vie meitä. Meidän täytyy hidastaa.
Mikä tuo on?
Onko se vesiputos?
-Menoksi! -Vauhtia!
-Vyöt kiinni! -Vauhtia!
Will, tule!
Eikö voida ikinä päästä perille törmäämättä?
Pitäkää kiinni, me tipumme.
Rakastan teitä.
-Okei. Penny, Will, oletteko kunnossa? -Joo.
-Aukaiskaa vyöt. Mennään. -Kaikki kunnossa?
-Kyllä. -Äiti? Isä?
No, olemme perillä.
Tuohan näyttää metallilta.
-Liian suora. Se ei ole luonnonmukainen. -Ei niin.
Joku rakensi tämän.
Kuka?
Tekstitys: Hanne-Marie Pöysä