EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
-Vad var det? -J2 har inte längre...
Jag har förlorat kontakt med Robinsons.
-Ser du nåt? -Inget på radarn.
Vänta... kontakt. Position noll-sex-noll.
Möjlig konjunktion.
Vad är det där?
SJU MÅNADER SENARE
Redo?
Den nya kaliummängden verkar fungera.
Jajamän.
-Kommer det här att fungera? -Det är värt ett försök.
Vakna.
Mamma! Kom upp!
Vänta lite.
Kom igen. Det här är elakt och märkligt.
Har du nåt inflytande över dem?
Jag vill inte missbruka min makt.
Var det här ert topphemliga projekt?
Det var lättare att hitta en gran i Glendale.
Den självlysande mossan från stranden.
Den påminner mig om du vet vem.
Kanske lite.
-God jul, allihop! -Du ser annorlunda ut.
Han har duschat.
Jag vill lukta gott för tomten.
-Kan vi öppna julklappar? -Ja!
Jag vill börja. Okej, det här är min sista flaska whisky.
Ta fram den vid nödfall.
Det var länge sen vi hade en.
-Måste vi vänta så länge? -Nej.
Will. God jul, kompis.
Tack, pappa!
-Dags för julklappar! -Ja!
Kom igen.
Det är dags att du lär dig köra.
Jag kunde inte slå in rymdbilen.
-Kul! Bra, kompis. -Tack, pappa.
Du behöver inte nyckeln för att köra eller lektioner eller tillstånd.
Den här är till Penny.
Hur kan den vara till Penny om alla utom hon får en?
Här.
-Skrev hon de här? -Tack.
Så...
...Penny har skrivit sina memoarer om vår upplevelse.
De är riktigt bra, så jag publicerade dem.
Är det här på riktigt?
Boken heter Lost in Space.
Bra titel.
"Vår Jupiter flög genom atmosfären
tjugofem gånger snabbare än ljudets hastighet.
Vi var på väg att krascha, men för mig...
...var inte det det mest skrämmande.
Det mest skrämmande hände långt innan nåt gick fel,
när vi seglade glatt till Alfa Centauri,
för tanken på rymden...
...har skrämt mig så länge jag kan minnas."
Är det sant?
Avbryt inte.
"Jag tyckte alltid att rymden var mörkare än mörk
och kallare än kall...
...och värst av allt, tom.
Jag kan inte tänka mig en mer ensam plats.
Min mamma tycker inte att rymden är tom.
Hon säger att den är fylld av mörk materia vi inte kan se.
Jag är inte forskare som hon.
Jag tror inte på saker bara för att ekvationerna stämmer.
Jag måste lära mig saker på egen hand,
och det är alltid där problemen börjar, men jag går händelserna i förväg.
Den här historien handlar om upptäckt,
men inte av främmande världar,
utan om det som finns på platser vi trodde var tomma.
Ibland...
...är det min familjs osynliga krafter...
...som drar i mig, även när jag inte kan se dem,
som påminner mig om...
...att jag aldrig är ensam.
Och ibland handlar det om att upptäcka monster
som vill bita av en ansiktet."
Under första världskriget...
...så var det en jul...
...då fransmännen och tyskarna bestämde sig för att sluta strida...
...och lämna skyttegravarna för att fira tillsammans.
Fred på jorden.
Eller hur?
Vi är inte på jorden.
Jag ville bara önska alla en god jul.
Det har du gjort nu.
Är det inkräktarlarmet?
Jag kollar.
Hur ser det ut?
Fortfarande grönt.
Men vinden börjar vända.
Jag tror regnperioden är på väg.
Metan-regnperiod.
Färre stenar kommer att blåsa på oss när vinden kommer från havet.
Är det inte ironiskt att vi blev strandsatta på förra planeten
för att bränslet tog slut,
och på den här planeten har vi bränsle för luft,
men kan inte använda det.
-Jag tror inte på ironi. -Vilket är ironiskt.
Hej, Will. Är du redo att köra?
Slappna av i axlarna.
Avslappnade armar ger mer kontroll.
Okej.
Tryck inte på bromsen om du inte vill stanna.
Ja, okej.
Kanske lite mer gas?
Gas?
Ett uttryck från min ungdom.
Betyder mer acceleration.
Varför gjorde du så där?
Titta inte på hastigheten.
Bara vänj dig vid maskinen.
Ja. Vänja mig vid maskinen.
Så här?
Väldigt bra.
-Ska vi tävla? -Penny.
Låt honom vara. Han får inte krocka.
Det finns inget att krocka med.
Jag gillar din brors stil.
Den här familjen förstår inte fördelarna med att ta sig fram försiktigt.
Dags att ta ut soporna.
Var försiktig.
En vänlig påminnelse:
Vi har bara de här kvar.
De laddar knappt våra rymddräkter och vårt syresystem.
Hur många såna här behövs för att vi ska få kraft att lyfta?
Med tanke på Jupiters systemkrav
på ungefär 200 kilowatt, så får du fråga din mamma.
Hon försöker nog fortfarande hitta ett sätt att få oss härifrån.
Ja, det hoppas jag.
Hur gick lektionen?
Jag försöker bara vänja mig vid maskinen.
Showen börjar snart.
Vad får jag i julklapp?
Det här får jag ju varje dag.
Det är ditt eget fel.
Din mamma måste verkligen lita på dig eftersom du får vakta mig.
Ja, det är lika viktigt som att skura golvet och tömma soporna.
Jag visste inte att du var så undervärderad. Det är orättvist.
Är det en ny del?
Hade det något med larmet att göra?
Jag vill bara veta hur trygg jag är här.
Du är lika trygg som du var igår. Okej?
Nu börjar det.
Som på beställning, exakt på minuten var 23:e dag.
Hur är det möjligt?
Det finns en avlägsen plats i Venezuela
där de har åskväder på exakt samma tid och plats
265 dagar om året och ingen vet varför det är så.
Det kallas Fyren i Maracaibo och det har väglett sjömän i århundraden.
Om man har moln och en sol, eller två solar,
för att värma upp dem...
...så får man blixtar.
Det är sant oavsett var man är.
-Nu räcker det. Kan jag få chips? -Du klarar hela pusslet.
-Du listar snart ut det. -Så här är det...
-Hej. -Hej.
Så här är det: Grejen med pussel är...
-Vänta lite. -Avsluta meningen.
Ingen brådska.
Det var en bra dag.
Ja, det var det.
Jag har tänkt på...
...blixten.
Vi kan ladda batterierna och starta Jupiter.
Vi kan lämna den här planeten.
Men för att nå stormen måste vi flyga.
Nej, vi behöver inte flyga.
Vansinne.
Folk har använt den teknologin i tusentals år.
-Varför drar du upp det nu? -Vindarna vänder. Vi har en chans.
Och om vi missar den så får vi vänta ett år.
Det här gäller grejen i garaget.
Den grejen i garaget...
...tog oss halvvägs genom universum.
Enda sättet att nå Alfa Centauri.
Hade du inte gett upp?
Man måste inte förstå ett verktyg för att använda det.
Robotens motor är slö, den sover,
och sist den fungerade var vi i rymden.
Vi måste återskapa de förhållandena.
Och om du ändå inte kan lista ut det?
Det finns fyra andra planeter i systemet. En av dem är kanske bättre.
Jag riskerar inte våra barns liv för att saker kanske blir bättre.
Saker kan alltid bli bättre,
men ibland måste man uppskatta det man har.
Våra barn kommer aldrig att träffa nya människor här.
Inga vänner att anförtro sig åt,
som utmanar dem eller förstår dem.
De blir aldrig förälskade här. De får inga egna familjer.
De får aldrig det vi har.
Vi måste ge oss av.
Vi måste försöka.
Jag är ledsen. Det är för farligt.
Det är för farligt.
Vi tar upp det igen om ett år.
Nej.
John?
-Mamma, vad händer? -John?
-Mamma? -Pappa?
-John? -Pappa?
Hämta min hjälm.
-Okej. -Kom igen!
-John, gå därifrån! -Pappa!
Pappa! Kom igen, pappa!
Pappa!
Penny! Hjälp till!
Pappa, snälla!
John.
Pappa!
-Flytta er! -Stäng efter mig!
Akta er!
Kom igen, John. Vi måste gå.
-Res dig upp. Kom igen. -Pappa!
Akta er, sa jag!
Kom igen! Håll ut. Kom igen.
Pappa?
Är han okej?
När delen gav vika så tvingade atmosfären sig in,
vass som en kniv.
Hur ska vi fixa det här?
Det blir svårt.
Vi ska ge oss av.
Ska vi?
Kan vi göra det?
Berätta om din plan.
Vilken plan?
Jag har den.
Kom igen. Ta i.
Har du den?
Var är den?
Har du sett Jupiters flygmanual?
Jag är manualen. Vad vill du veta?
Det här är Will Robinson i 24:e kolonistgruppen.
Jag dokumenterar det här för det verkar som om...
...vi är de första människorna
som försöker göra en segelbåt av ett rymdskepp.
Don!
Jag försöker!
Vänta lite.
Jag har den.
Jag har den. Okej. Allihop. Nu.
Var försiktiga! Är det bra?
Om man ser till historien är det en lätt resa.
Jag vill hålla en fart på fyra till fem knop, med hundra sjömil per dag,
Då tar det två dagar.
Sen laddar vi skeppets batteri mitt i ett stort åskväder.
Vi måste dit först.
Det är raka spåret. Vi måste undvika den här skärgården
för den har en bergig kustlinje.
Hur bergig?
-Om vi slår i den så sjunker vi. -Därför ska vi undvika den.
Du sa att monsunvindarna ändras dagligen. Driver de inte oss mot kusten?
Jo, när vinden vänder, men vi har gott om tid innan.
Och som tur är har er pappa tillbringat halva sitt liv på båtar,
så han är en erfaren kapten.
Vi har bara varit en familj ett tag.
Vi måste komma ihåg hur man är besättning igen.
Stor dag imorgon.
Vi måste sova.
Övar du knutar med handskarna på?
Jag vill bara vara förberedd.
Om vi får igång robotmotorn,
så kan vi åka vart som helst, eller hur?
Den borde ta oss direkt till kolonin på Alfa Centauri.
Jag åker inte utan honom.
Hur kan vi ens veta var vi ska leta efter roboten?
Han gav dig ingen karta eller la ut brödsmulor att följa.
Det kanske han gjorde.
Men inte på den här lilla stranden.
De kanske finns därute.
Varför skrev hon mer om dig än mig?
Okej. Det räcker.
Du vet att det är pappas juice.
Du är för ung...
Du fick mig att se bra ut.
Konstnärlig frihet.
Det var längesen jag gjorde nåt som det är värt att skriva om.
-Vill du verkligen åka? -Jag har jobbat hela livet
för chansen att göra nåt betydelsefullt.
Att odla den perfekta majskolven är inte det.
Nej, jag hade stannat.
Att vilja stanna
är inte detsamma som att vara rädd för att åka.
Jag vill inte gå igenom allt igen.
Jag vill slippa undra om nån måste rädda mitt liv, eller ännu värre,
om jag måste rädda deras.
Jag vill bara att allt ska vara normalt.
Det normala finns därute nånstans.
Vi måste bara hitta det.
Jag låter dig inte klanta dig på däck.
Förresten, jag tror pappa sträckläste den.
Är det där mammas kopia?
Ja, hon läser nog den snart.
Vart ska vi?
Kom igen.
Jag är en ganska duktig sjöman.
Det ska jag komma ihåg.
Okej, Robinsons.
Håll i er ordentligt.
Sista chansen. Säkert att hon flyter?
Hon kommer att flyta.
Lossa ankar.
Kom igen!
Okej, alla till sina stationer.
Vi ska försöka segla i medvind utan roder så dra i fallen för att hålla kurs.
Fallen?
Linor. De justerar seglen.
Så fall är bara ett fint ord för lina. Uppfattat.
Om fartyget går åt babord, sänk starbordfallen och vice versa.
Hissa seglen!
Jag måste berömma dig, Maureen.
Det krävs en massa detaljer för att lyckas med resan,
och du har tänkt på nästan allt.
-Nästan? -Nästan.
Kan nån det fina ordet för det vi gör nu?
Seglar.
Vi har ganska bra fart nu. Visst är det rätt coolt, Penny?
Penny?
Jag är inte på humör.
Sätt en öronpropp i ena örat!
Va?
Sätt en öronpropp i ena örat.
Det funkar alltid för mig.
Jag kräks inte ur örat.
Det hjälper mot sjösjuka.
Vad har du att förlora? Du har redan kräkts upp din lunch.
ÅSKVÄDER
John?
Kan vi öka farten med ett par knop?
Varför?
Lufttrycket faller.
Jag tror en monsun bildas bakom oss.
Är det åskvädret vi är på väg mot?
Nej, det är nåt annat. Nåt som vi vill undvika.
Jag kan öka ett par knop.
Då klarar vi oss.
Hej.
Det är så 1800-talet att förutspå väder
med termometer, vindmätare och tryckmätare.
Tomat?
Perfekt.
Du mår bättre.
Ja, dr Smith visade mig en öronproppgrej och det funkade.
Du ska inte lyssna på nåt hon säger. Det vet du.
-Låt henne inte påverka dig. -Då skulle jag fortfarande kräkas.
Du borde inte tillbringa så mycket tid med henne.
DOSTOJEVSKIJ BROTT OCH STRAFF
Det här inte enligt schemat.
Bönorna är äckliga, men allt annat är gott.
Tack.
Tack för tipset.
Penny!
Stoppa skeppet!
Va? Varför?
Säg till din pappa att fira seglen!
Han måste stoppa fartyget nu!
Herregud!
-Är alla oskadda? -Ja.
Vad fan gick vi på?
Vi visste att det var riskabelt.
Är vi fast här?
Just nu, ja.
Jag tror vi hade tur.
Skrovet verkar intakt, men vi får aldrig gå på nåt igen.
-Trycket har sjunkit rejält. -Förstår alla vad det betyder?
-Monsunen kommer. -Kunde du inte ha sagt det?
Om vi är fast här när monsunen slår till så krossas skeppet i småbitar.
Kanske inte i småbitar, men i bitar.
-Jag kommer på nåt. -Hörni!
Vi går upp på däck och firar seglen.
Sätt fart.
Jag ska kolla Ceedra. Bra snack, förresten.
Om ni behöver gå på toaletten, håll er.
Jag visste att vi skulle gå på revet.
Jag såg motströmmarna.
En bra sjöman ser sånt.
Ingen kritik mot din man.
Så du är sjöman? Hur lärde du dig att segla?
Jag kan ju hjälpa till!
Jag tror inte på ett ord du säger.
Fråga Penny. Jag kan hjälpa till!
Jag släpper inte ut dig, hur mycket du än försöker.
Lugn! Du är på dåligt humör och överarbetad. Jag vet hur det är.
Därför måste du hålla ut lite till.
Kom igen, vi måste alla kunna andas.
Så jag ber dig.
Ge mig lite till.
Debbie, fattar du att jag gullar med en koldioxidavlägsnande enhet?
Nu pratar jag med en maskin och en höna.
Jag måste komma härifrån.
Hur länge har vi varit här?
För länge.
Visst kallade roboten det här stället för "fara"?
Jo.
-Vi borde inte ha åkt. -Hjälper inte.
Det behövde sägas.
Hörni...
Titta!
Vad är det?
Det kan inte stämma!
-Kallade du på honom? -Är han här?
Du, Will. Jag trodde också att det var han.
Jag har pratat med Don...
...och vi har nog kraft att gasa för fullt i två sekunder.
Vi kanske kommer loss.
Där har vi det.
Verkligen? Är det lösningen?
Nej. Du och Don är lösningen.
Är vi?
Att använda veven är ett jäkla sätt att komma bort från revet.
Det är mitt eget fel att jag är starkast här.
Du kommer på andra plats.
-Vi är loss! -Vi hinner dra innan stormen kommer.
Då är vi där ute.
-Hinner vi undan? -Inte längre.
På med dräkterna och till däck.
Reva seglen!
Ta tag i mig.
Vi måste rida ut stormen så gott vi kan!
Okej.
Exakt det jag ville undvika.
Vi har ett problem.
Vad är det?
När vi gick på grund fick vi en läcka. Ceedra tar in vatten.
Om det blir kortslutning dör vi.
Jag älskar att andas lika mycket som du.
Kan du laga det?
Jag försöker.
Bara lova att vi inte kör på nåt annat.
Vi ska inte köra på nåt annat.
Hör på, Ceedra, om vi kan hålla ut tillsammans tills stormen lagt sig,
så skulle det vara...
Okej, det där är inte att hålla ut!
Okej, jag är klar!
Bra jobbat!
Okej, vi är klara här!
Gå ner!
Herregud!
Jude, ta min hand. Kom igen.
Will! Ducka!
Will!
Pappa!
Will!
Pappa!
Kom igen!
Will!
Kom igen, Will! Har du honom? Du har honom.
Okej, vi har honom.
Pappa, håll andan.
Vi måste få in dem!
Mamma! Vi behöver dig på sjukan.
-Pappa? -Du klarar dig.
Jag måste ut igen!
Det får du inte! Vi får styra skeppet!
Inte i det här vädret!
-Mamma! -Vad gör vi?
-Mamma? -Vad gör vi?
Mamma!
Kan du verkligen segla?
Vi slösar bort tid.
Om det här är ännu en lögn så är det din sista.
Det här är ett tecken på apokalypsen.
Smith, vad gör vi?
Smith!
Det var ett misstag!
-Hissa seglen. -Vi firade dem precis.
Vi behöver fart!
Vi är för nära klipporna. Vi måste ta oss runt.
Vi kan inte gå runt! Vi måste gå rakt igenom!
-Genom klipporna? -Hissa seglen! Kom igen!
Judy! Håll i dig!
Jag klarar det inte utan dig.
Ja, okej. Jag reser mig upp.
Smith!
Sätt fart!
Bra?
Jag har dig. Vi måste hissa seglen nu!
Hissa seglen!
Pappa!
Åker vi fortare?
Maureen, vad händer?
Vi åker fortare.
Ja, jag vet.
Var försiktig.
Det är för sent för det, men tack för omtanken.
Du ser orolig ut.
Mitt normala ansiktsuttryck nu.
Will, jag litar på din mamma.
Men mamma har inte befälet längre.
John...
Vi måste flytta vikten till läsidan.
Omfördela lasten!
Rymdbilen.
Rymdbilen väger två ton.
Pappa, hur gick det?
-Du får göra det. -Jaså?
Svängradien är snäv, så ge full gas.
Då kraschar jag.
Ja.
Sätt på dig bältet.
Och Will, tänk inte för mycket på det.
Gå!
Vi klarar det inte!
Tänk inte.
-Dra! -Dra!
Där har vi styrkan i teamwork.
Du kan verkligen segla!
Ibland talar jag faktiskt sanning.
Will! Är du okej? Vad hände?
Jag gasade.
Kom igen.
Judy!
Det är så man seglar. Bra gjort.
Är du okej?
Lungorna läker.
Jag är trött i ben och armar.
Och delar av min kropp som jag inte kände till är trötta.
Du gjorde ett bra jobb.
Ja, för du var där.
Jag har glädjen att rapportera att jag har lagat Ceedra.
Just det, jag är fantastisk.
Och i ett uppenbart karma-utbyte, så skrotade det här rymdspöket rymdbilen.
Bra jobbat.
Tack.
Kan vi komma ihåg det här ögonblicket när hon vill skälla på mig igen?
Jag har säkrat däcket.
Jag vet vad du tänker, Maureen.
Hur fick jag brännskadorna?
Tänk om växthusföroreningen inte var en olycka?
Tänk om nån avlägsnade delen med avsikt?
Men om det ens var möjligt så skulle det betyda
att jag inte var så inlåst som du trodde de senaste sju månaderna.
Kanske nån som jag, som har suttit fängslad tidigare,
skulle kunna ta sig ut,
och komma och gå som jag vill utan att du har en aning.
Om det var sant skulle du vara skyldig mig en tjänst.
Vi har båda fått allt vi önskat.
John tänkte aldrig lämna det där skrotupplaget.
Eftersom jag var skurken så slapp du vara det.
Det är inte lönt att låsa in mig längre.
Låt mig hjälpa till.
Jag har åkt snålskjuts i flera månader och ätit er egenodlade mat.
-Är hon en del av familjen nu? -Mindre arbete för mig.
Jaså? Passa dig.
Jag vill inte bråka.
Okej.
Jag lärde mig köra...
...och idag körde jag helt själv för första gången.
Jag kraschade.
Jag önskar att du hade sett det.
Alla tror att det enda skälet till att jag saknar dig...
...är för att du hjälper oss när vi är i knipa,
men vi klarar oss rätt bra själva.
Jag saknar dig för att vi är vänner.
Så hela anledningen till att jag kraschade rymdbilen...
...är att vi har seglat över havet...
...i Jupiter...
...med segel, riktiga segel, om du nu kan tro det.
Jag, Judy och Penny var en bra besättning...
...tills det bara var jag och Judy för Penny hade fullt sjå med att kräkas.
Vi klarade det.
Vi har snart lämnat den här planeten.
Jag ville inte att det skulle ta slut.
Vi är omgivna av vatten vi inte kan dricka och luft vi inte kan andas.
Men vi har skapat ett hem här.
Vi var äntligen tillsammans igen.
Det är vi fortfarande.
Vänta.
-Ser du det där? -Vad är det?
Är det fler sandrev?
Det här känns inte bra.
Vi är fast i strömmen. Vi måste sakta ner.
Vad tittar vi på?
Är det ett vattenfall?
-Sätt fart! -Kom igen!
Spänn fast er!
Skynda er!
Will, kom igen!
Kan vi inte komma nånstans utan att krascha?
Håll i er, allihop. Vi åker utför!
Jag älskar er.
-Okej. Penny? Penny, Will är ni okej? -Ja.
Okej. Är vi oskadda?
-Ja. -Mamma? Pappa?
Okej, vi är här.
Det ser ut som metall därnere.
Det är för rakt. Det är inte naturligt.
Nej.
Någon byggde det.
Vem?
Undertexter: Gunilla Jenkins