EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Okej, vad gör vi nu?
Vi håller oss till planen.
Så att fastna på kanten av ett enormt vattenfall ingick i planen?
Åskvädret borde börja om cirka 97 minuter.
Vi måste gnisttända motorerna då.
Vet alla sina uppdrag?
-Avleda metan från luften och fylla på. -Jag har seglen.
Ta ner masten och stuva riggen.
Lämna linorna.
Om vi ska fånga kraften från stormen så behöver jag dem till draken.
Don!
Närvarande.
-Vet du din uppgift? -Ja. Det låter coolare när du säger det.
Penny, se till att Don har allt han behöver för start.
-Ska vi inte prata om det? -Vad?
Det stora metalldiket mitt i planeten.
Sånt händer inte av sig självt.
Någon byggde det. Vill du inte veta vem?
Klart jag gör, men nu måste vi fokusera på
att 16 miljarder joule energi snart slår ner här.
Alla som vill att vi flyttar på oss.
Så länge vi stannar inne i Jupiter så klarar vi oss.
Skeppet fungerar som åskledare så energin går runt oss, inte genom oss.
Vi ser vad som finns därnere. Så fort vi är i luften.
Ursäkta mig. Jag fick ingen uppgift.
Din uppgift är att inte göra eller röra nåt.
Om vi behöver segla igen så kallar vi på dig. Okej, sätt fart.
Hon gillar inte när nån annan räddar situationen.
Du,
jag pratade med Will igår och han sa
att Ben Franklin inte var den enda som provade drakexperimentet.
Georg Reichmann provade det några veckor senare.
Jaså? Historieböckerna nämner aldrig den som kommer tvåa.
Det var för att blixten slog ner i pannan och dödade honom på stört.
Will måste lära sig att hålla tyst ibland.
Varför kramar du väggen?
Hör du det där?
Tickandet?
-Ja. -Det är nog en rotator i kylspåren.
När man förvandlar ett rymdskepp till en ubåt, så tickar det.
Will! Hur går det med metanfiltret?
Ett ögonblick, jag går till cockpiten nu.
Vad gör du här?
Jag håller mig bara undan.
Jag har alltid fascinerats av sjögräs.
Folk ser det som flytande sopor,
men de inser inte att de använder det dagligen.
I tandkräm, lotioner, schampo.
Allt det som gör dem vackra.
Det är väl som mycket annat.
Man uppskattar det bara när man förstår nyttan.
Söker du verkligen uppskattning för att du navigerade genom stormen?
Det var en rätt stor grej.
Du gjorde det för att rädda dig själv.
Inte min familj, inte mig...
...bara dig själv.
Ser man på!
En stor kille nu.
Jag märkte att du aldrig besökte mig när jag var inlåst.
Vi har inget att prata om.
Visst har vi det. Du och jag...
...är de enda som vet hur det känns att ha ett band till roboten.
Du hade inte ett band till honom.
Du utnyttjade honom.
Är det nån skillnad?
Robotens jobb är att ge sin mästare det han vill ha.
Jag ville ha en livvakt,
du ville ha en vän.
Ursäkta mig.
Jag måste arbeta.
Stackars flicka! Se vad Robinsons har gjort med dig.
De utnyttjar dig. Vi får komma på ett stoppord.
Ge mig det.
Jag har det.
Behöver du hjälp?
Ja, faktiskt. Har du en kofot eller nåt?
Jag måste få bort brunalgen.
Det var tur att jag var här.
Jag vet inte vad du hade gjort
om jag inte var här för att ge dig metallbiten.
Tack.
Inbillar jag mig eller ger mamma mig alltid struntjobben?
Så det är ett struntjobb att hjälpa mig?
Det var inte så jag menade.
Will får alltid de smarta jobben och Judy får alltid de tuffa jobben
och jag får jobben som vem som helst kan göra.
Du tar det på fel sätt, Penny.
Att vara i bakgrunden är bra. Det är en av mina grundprinciper.
Som "Sträck aldrig upp handen",
"Sitt alltid längst bak" och "Var aldrig för bra på nåt".
-Funkar det för dig? -Perfekt.
Tills jag träffade er. Ni är alldeles för ambitiösa.
Jag borde ha förstått att det skulle bli problem.
Don, hur går det?
På tal om det...
Ser allt bra ut?
Ja. Ett par bucklor och repor.
Hon behöver målas om, men hon kan flyga.
Jag måste bara få bort det sm sitter fast på skrovet.
Ja, brunalgen. Jag såg det på fören.
Ja, den sitter fast hårt.
Den bränns nog bort i atmosfären men den får inte hindra motorerna.
Säg till om jag ska kolla nåt.
Okej.
Vet du vad, Penny? Jag behöver nåt bättre.
Här. Gå in och se...
Vad?
Algen bet mig! Vad tusan är det här?
-Ska jag hämta Judy? -Nej, det är lugnt.
Men benet har domnat bort.
-Kapar den blodflödet? -Jag vet inte...
Jag kan inte röra benet!
-Mamma! -Penny?
-Penny? Är du okej? -Mamma!
Mamma!
John, draken!
Nej!
Upp!
Håll ut! Don! Ge mig din arm.
-Mamma! Jag glider! -Kom igen.
Försiktigt! Låt inte algen röra dig!
Mamma! Jag driver bort!
Simma mot strömmen!
Mamma, den är så stark.
Jag kommer!
-Håll ut, Penny! -Will, Judy, ner till luftslussen!
Mamma!
Penny! Maureen! Nej!
Maureen, Penny, svara. Hör ni mig?
Mamma.
-Vi är okej. -Vad gör vi nu?
Vi är okej.
Tack.
Jag tror inte "okej" ska kännas så här.
Vi andas, vi är hela... Det är precis så här "okej" ska kännas.
Kolla att dräkterna är hela.
Hål, sprucket glas, skadade filter.
Bra! Det ser bra ut!
Det ser bra ut.
Otroligt.
Pratar vi fortfarande inte om det här stället? För det är okej.
Därför drogs blixten hit.
Metallen... Den måste vara ledande.
Jag vill inte att ni är själva därnere. Jag ska försöka ta mig ner.
Nej.
Stanna där. Vi klarar oss.
Vi måste bara...
Vi måste bara hitta ett sätt att ta oss upp, på nåt vis.
Det här är så genant.
-Rör inte algen. -Jag ser den inte.
Fota mig inte eller berätta för nån. Jag måste tänka på mitt rykte.
Okej, sluta prata.
Okej. Sådär ja.
Mamma och Penny drogs över kanten.
Pappa sa att de är okej.
Gå och hjälp dem. Jag klarar det här.
-Säkert? -Är du säker?
För jag har helt tappat känseln.
Gå nu. Anropa på radion om du behöver mig.
Okej? Ja, försiktigt.
Jag har en idé.
Draken.
Ta ner den, sätt på en tyngd och sänk ner den till oss.
Vi borde nå den.
-Redan på gång! -Vi är smarta.
Vi har...
Sextioåtta? Nej, 67!
Sextiosju minuter.
När vi väl är uppe, så skickar vi upp draken igen, inför åskvädret.
Jag skyndar mig så gott jag kan.
-Var försiktig! -Var stilla!
Det är mitt favoritben!
Därför måste jag klippa bort det för giftet kommer därifrån.
Något händer. Huvudet är bortdomnat.
-Bra. Då gör det inte ont om jag gör fel. -Det var inte roligt.
Försiktigt.
Jag når den snart.
Pappa!
John, är du okej?
Jag är okej. Kom.
Mamma? Titta, draken.
Är vi fast härnere?
Nej. Ingen fara.
Vi har tid. John?
Ja, jag är här.
Det är okej. Vi får komma på nåt annat.
Jag vet.
Prata med Will och Judy. Kom på nåt.
Vi gör detsamma härnere.
Okej.
Hörni... Vi ses snart, okej?
Vi ses snart.
Vi löser det.
Okej?
Okej.
Vi listar ut nåt. Vad är det din mamma alltid säger?
Alla problem har en lösning.
Kan du göra lite nytta och hjälpa till att städa?
Gärna, men din mamma gav order om att jag inte fick...
Mamma är inte här just nu.
-Måste vara trevligt att få bestämma. -Ja, håll dig till städningen.
Jag tror att du har fått en allergichock.
Jag måste minska giftets spridning innan det når hjärnan,
så jag ska göra en blodtransfusion.
Min hjälte.
Nej, inte direkt.
Det finns bara en person här som har samma blodgrupp och...
...det är inte jag.
Jag ger gärna blod till ett sånt välgörande ändamål.
Absolut inte.
Det är allvarligt.
Antingen hon eller framkallad koma.
Du överlever inte annars.
Ytan är för hal att klättra.
Inget grepp.
Tacklingen från seglen, då? Kan vi göra en byggställning?
Det blir högst tio meter. Då saknar vi 40 meter.
Även om vi lyckas ta oss upp i tid, så kan vi inte starta motorn utan draken.
Jag vet.
Och tar vi oss inte upp före åskvädret, så överlever vi inte.
Jag behöver inte fler problem, bara lösningar.
Förlåt, men...
Jag förstår.
-Jag borde inte ha sagt så. -Det gör ingenting.
Av alla ungar att fastna med, så fastnade du med mig...
-Penny, det har inget med det... -Kom igen.
Skulle du inte hellre diskutera geometriska formler med Will?
Geometri hjälper inte nu.
Och Will skulle veta det. Judy?
Hon hade sprungit fem mil och hittat ett träd med rymdlöv till en rymdstege.
Sluta! Ni har alla talanger som gör er unika.
Men vissa talanger är bättre än andra.
Nu räcker det!
Hoppas din pappa har mer tur än vi har.
Det når dem inte.
-Hämtade du lastnätet? -Jag hämtade allt.
-Det måste finnas ett annat sätt. -Då har jag inte hittat det än.
Tänker du på roboten?
Jag önskar också att han var här.
När jag tjänstgjorde så hade vi tuffa dagar.
Men det som fick mig att kämpa vidare var du.
Jag hade gjort vad som helst för att få se dig igen.
Roboten känner nog likadant.
Och jag visste också,
att hur galen världen än blev så skulle du klara dig.
För du, din mamma och dina systrar skyddar varandra...
Det är det vi måste göra nu.
-Vi måste. -Vänta!
-Du sa det. -Vadå?
Skydda varandra!
Mamma sa att vi är trygga här inne när blixten slår ner
för Jupiter fungerar som åskledare.
Men din mamma och syster är inte här.
Vi fixar en till dem.
Vi kan inte bygga en åskledare.
Det är en bra idé, men vi hinner inte bygga en.
Vi behöver inte bygga en. Vi har en.
I garaget.
-Rymdbilen! -Vi måste bara få ner den.
Fungerar det?
Vi har aldrig provat den, men det borde funka.
Det löser inte drakproblemet.
Men ni är i alla fall trygga.
Vänta! Vi kanske inte behöver draken.
Rymdbilens vinschkabel är ledande metall.
Om vi hissar ner rymdbilen med den, så kan vi slå två flugor i en smäll.
Vi är väl inte flugorna?
Koppla den andra änden av kabeln till motorn,
så när blixten slår ner fungerar den som...
Startkablar, jag förstår, men det finns en hake.
-Fler än en, men den första... -Vad är det?
Rymdbilen är på Jupiter, i garaget.
Jag vet.
Som är under vatten.
Tur att jag gifte mig med en marinsoldat.
Så vad händer när vi öppnar rampen?
Förutom att göra garaget till ett giftigt akvarium?
Är vi säkra på att rymdbilen inte bara sjunker?
Rymdbilen liknar de fordon som flottan använde.
Det handlar om flytkraft.
Väger den mindre än vätskan den trycker undan, så flyter den.
Är vi redo? Vi måste försegla garaget så det inte blir översvämning.
Okej, jag kommer snart!
Will, kom igen!
Allt klart?
Ja! Jag tror det!
Luckorna öppnas om 3, 2, 1.
Det låter inte bra.
Nej, det gör det inte.
-De måste ha fastnat. -På vad?
Toppen.
-Okej, slappna av under överföringen. -Jude!
Vad använde du för att ta bort det där på Dons ben?
En plasmabrännare.
-Hur många har vi? -Pappa!
-Algen blockerar garageöppningen. -Varför ska ni öppna det?
Jag hinner inte förklara. Jag behöver bara din hjälp.
-Är de okej i några minuter? -Ja.
Vi går.
Äntligen ensamma.
Varför tar det så lång tid?
Rymdbilen borde vara här nu.
Trettiosex minuter.
Det går nog bra. Will och Judy kan ju hjälpa honom.
-Du har också räddat oss. -När då?
I diamantstormen. Vi satt fast och du räddade oss.
Jag var olydig och stal rymdbilen.
Men du räddade oss.
Så min talang är olydnad? Du måste vara stolt.
Är det nåt som jag borde känna till?
När slutade vi prata med varandra?
Vad tyckte du om min bok?
-Vad? -Min bok.
Will gav alla en kopia och alla har sagt nåt.
Läste du den?
Självklart.
Vad tyckte du mest om?
Det var nog...
Att se hur mycket du har mognat som författare.
Tack.
Jag är nyfiken på vad du ska skriva om det här.
Lite faktafel här och var, men...
...hennes röst är stark.
Hon tycker om mitt hår.
Det gör mig glad.
Den är full av avslöjanden.
Judy drömmer till exempel om att flytta hemifrån.
Någon som heter Vijay Dhar är dålig på att kyssas.
Och Don West... Han är tydligen smugglare.
Vad som än händer, rör inte algen. Den är giftig.
Tjugonio minuter!
Du behöver inte kolla tiden.
Jag har ställt in ett larm, så alla vet.
Fortsätt!
Det sitter verkligen fast.
Du har låtsas att du är bättre än jag,
men i verkligheten...
...är vi lika som bär.
Vi är båda utomstående, utslängda från kolonin,
ingen egen familj.
Så vi kretsar runt Robinsons som två...
Snälla, sluta prata.
Du kan prata igen, det är ett framsteg.
Du och jag är inte alls lika.
Det finns en stor skillnad.
Om vi tar oss till civilisationen,
så ska jag börja jobba igen...
...och du åker direkt i fängelse.
Det säger du?
Jag undrar vad dina överordnande skulle tycka...
...om de visste...
...att du försökte stjäla en Jupiter när vi först träffades.
Resolute behövde repareras,
men istället för att göra ditt jobb...
...så flydde du.
De kanske blundar för det,
men jag är trots allt kriminell och du hjälpte mig att fly.
-Det var annorlunda. Jag visste inte... -Kom igen.
Du såg mig pressa mig i rymddräkten som helt klart var för liten.
Du kan intala dig själv vad du vill, men innerst inne så visste du.
Jag tror inte de låter en medbrottsling få tillbaka sitt jobb.
Du har tur att jag inte kan röra mig.
Följande gäller:
Om vi når civilisationen,
så lär jag hamna i trubbel.
Jag förväntar mig att du samarbetar..
Jag förväntar mig att du säger
att jag är den de säger att jag är.
Jag förväntar mig lojalitet, Don.
Vi är blodsfränder nu.
Varför sa du inte att mamma och Penny var i så stor fara?
Du hjälpte Don. Jag ville inte störa.
Jag kunde ha hjälpt dig om jag visste.
Jude!
Judy!
-Är du okej? -Ja.
-Säkert? -Ja, det gick inte hål på dräkten.
Gå upp, ni två. Jag gör klart här.
Det går fortare om vi hjälps åt.
Det är för farligt.
Behandla mig inte som ett barn.
Det gör jag inte.
Jag behandlar dig som den enda doktor vi har. Du behövs om nåt händer.
Så jag får rädda liv men inte hjälpa dig?
Jude, det här handlar om att vara smart.
Stick iväg nu!
Stick!
Sätt fart.
-Skynda dig! Vi måste gå! -Okej.
Han klarar sig.
Judy, nej!
Pappa!
Upp igen! skynda dig!
-Vi är klara, kom! -Spring!
-Mamma, Penny. -Will?
Vi fick ut rymdbilen.
Okej, vi är redo!
Där är den!
Bra jobbat!
-Var det svårt att få ut den? -Inget vi inte klarade.
Okej, John,
när blixten slår ner så måste ni lyfta. Okej?
Vi vet inte hur länge Jupiter klarar blixten.
Kom igen!
Okej, kom igen.
Va? Vad hände? Varför stannade den?
John?
Det är kabelns ände.
Va? Är du säker?
Ja! Du sa att den skulle räcka.
Det borde den ha gjort!
Jupiter kanske förflyttades eller...
...så kanske kabeln fastnade runt...
Det spelar ingen roll.
Vi måste ta oss upp.
-Hur? Det är minst tio meter. -Ja, tio meter.
Tio meter... Vänta!
Penny listade ut det. Du listade ut det.
-Gjorde jag? -Tacklingen till seglen?
Jag är kanske i underläge,
men Robinsons kommer att överlämna dig så fort de kan.
Det kvittar vad jag säger, eller till vem.
Låt mig oroa mig för Robinsons.
Jag har bott med dem i sju månader.
Jag vet precis vad de tycker om dig.
Det gör jag också, men jag behöver inte alla,
bara en.
Splittra och erövra, är det planen?
Men vet du vad?
Det kommer inte att ske.
Du behöver ingen bok för att förstå det.
För trots meningsskiljaktigheter...
Kom igen, mamma.
...eller olika åsikter,
när det verkligen gäller,
så håller den här familjen ihop.
Så fortsätt med din utpressning.
Men i slutändan spelar det ingen roll om jag skyddar dig,
för det kommer Robinsons aldrig att göra.
Vi får väl se.
Du klarar det.
Atmosfärisk händelse om 90 sekunder.
Maureen, säg något!
Vi är snart uppe!
Hur nära?
Vi hinner!
Håll i dig!
Penny, du måste fortsätta!
Jag försöker.
Du klarar det, det vet jag.
Will, Judy, spänn fast er.
Maureen, vi har kontakt hela tiden.
Hör du mig?
Snart uppe!
Tala om när ni är i rymdbilen.
Jag är inne! Mamma kommer.
Herregud. Blixtnedslag...
Vad hände?
Elektricitet stör radiovågorna.
-Jag går och kollar. -Nej! Spänn fast dig.
Vi lyfter så fort blixten slår ner.
-Men mamma och Penny... -De är på plats!
Dörrarna... varför dröjer det?
Penny, jag läste inte din bok.
-Jag vet. -Men jag ska.
Så fort jag kan. Jag lovar.
Kom hit.
Jag älskar dig.
-Vi har ström! -Håll i er!
-Ta in dem. -Okej.
Nästan där. 15...
Mamma?
-Tio... -Penny? Hör du mig?
Fem...
Mamma! Penny! Hör ni mig?
Vi måste titta till dem.
Vänta tills rampen är uppe!
Syrenivån återställd.
Autopiloten är på. Kom igen!
Mamma! Penny!
Vänta!
Kom igen!
-Penny! -Mamma, Penny, snälla.
Maureen?
Penny?
Penny!
Är du okej?
När vi lämnade ön så gick det så fort...
Verkligen? Du skämtar?
Var är Will?
Hej!
Du, pappa...
Jag ville bara säga att...
Jag är ledsen, men jag är 19 år och jag kan hantera mer än du tror.
Jag vet, men så här är det, Jude.
En stor del av att vara vuxen är att inse att bara för att man kan göra nåt,
så betyder det inte alltid att man borde göra det.
Ja, som att sätta masten på Jupiter?
Kom, vi går upp.
-Är det nån mer som hör det där? -Vadå?
Det där ljudet. Jag har hört det hela dagen.
-Will! Se upp! -Akta dig!
Vad tusan gör den här?
Den är från när vi blev attackerade... av SAR.
-Vad är SAR? -En annan främmande robot.
Okej, till mitt försvar så har vi attackerats av många olika saker.
Hela tiden...
...har den varit här.
Den måste ha suttit fast, men lossnat när garaget översvämmades.
Har den alltså levt hela tiden?
Eller gav något den liv?
Möjligen metallen i diket.
Tecken var ingraverade och de såg ut som markeringarna...
På roboten? Och hans skepp?
Vad betyder det?
Att den som byggde honom även byggde det här stället.
Är det bra eller dåligt? Jag vet inte längre.
Om vi går ner igen och studerar tecknen så kanske vi kan hitta...
-Vi ska bara ge oss av härifrån. -Men du sa att när vi...
Jag vet! Men just nu har vi större problem än roboten.
-Som vadå? -Som hur många fler de är.
Okej, vi går upp. Vi måste förbereda för omloppsbanan.
-Men... -Gå upp, nu!
Jag kommer, jag ska bara...
Jag vet.
Det brukar vara så här...
Inför start brukar nån säga:
"Vi är på väg att lyfta så ni bör spänna fast er."
Eller: "Om du behöver kissa, gör det nu, för det kommer att dröja..."
Vi klarade oss.
Du klarade dig! Jag kunde inte hålla i mig.
Titta, de är som simfötter.
Välkommen tillbaka. Du repar dig.
Du, Penny.
Bra jobbat.
Läste du den?
Självklart. Har inte alla gjort det?
Vad gillade du mest?
Det var en mening...
Jag kommer inte ihåg exakt, men...
Vänta! Nu kommer jag ihåg.
"Ironin i allt detta är
att jag nästan dog när jag försökte ta mig till en plats jag inte ville åka till."
De orden...
...fastnade verkligen.
Är det sant att du aldrig ville lämna Jorden?
-Det spelar ingen roll nu. -Det är klart det gör.
Funderade du nånsin på att bara stanna?
-Ensam? -Jag har alltid sett dig som självständig.
Min familj skulle aldrig...
Jag får även intrycket av att du inte alltid behöver tillåtelse.
Hursomhelst, vila upp dig nu.
Går det bra om jag behåller den här?
Det är det enda ombord som jag inte läst tre gånger.
Visst.
Ja, tack för att du läste den.
Det var ett nöje.
Hej! Jag har med nåt åt dig.
Jag har min.
Det är mammas.
Varför ger du den till mig?
Hon tog några bilder på symbolerna vi såg i diket.
Jag tänkte att du ville se dem.
Tack!
Du publicerade min bok. Det är värt att stjäla lite för.
Penny?
Om roboten inte kan hitta oss,
så ska jag hitta honom.
Bra.
-Nån aning om vad jag tittar på? -Jag jobbar på det.
Vad är det där?
Jag vet inte.
Det är stort.
Det kan vara en meteor.
Ja, och jag antar att den är på väg rakt emot oss.
Nej, det är den inte.
Vad är det?
Ingenting. Det är inte ett larm. Det är...
Det är en ljudsignatur.
Varje skepp har en sonisk vattenstämpel så det kan identifieras i rymden.
Så vem tillhör den här?
Det är...
Det är Resolute.
-Det är Resolute! -Det är Resolute!
Är det nära?
Nej, inte direkt, men vi kan ta oss dit.
Helt otroligt!
Okej. Kom igen, allihop.
-Vi är på väg! -Kom igen!
Undertexter: Gunilla Jenkins