EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Min hjälte är den kända astronauten Grant Kelly.
Han var modig och smart och även min biologiska pappa.
Grant Kelly föddes i Detroit i Michigan.
Han fick stipendium till MIT när han var 17 år
och tog studenten som klassetta.
Sen började han på rymdprogrammet.
Han fick åka till månen och Mars, som är långt borta.
Längre bort än Disneyland i Frankrike.
Han var en av de första som arbetade på Alfa Centauri-programmet.
Jag träffade aldrig Grant Kelly. Han dog innan jag föddes.
Men alla som kände honom sa att han var modig.
Därför är han min hjälte.
Tack Judy, det var en fin presentation.
Jag är inte klar.
Min andra hjälte är min adoptivpappa, John Robinson.
Han är marinsoldat. Han skyddar oss från skurkar.
Han berättar också roliga skämt och ger mig varm choklad när jag är sjuk.
Han läser alltid en godnattsaga för mig, även när han är bortrest.
Jag har tur som har två hjältar att se upp till.
Hur går det därnere, John?
John?
Tro det eller ej, jag har haft det värre.
Hur går det däruppe?
Det tar ungefär fyra timmar att nå dig.
Håll ut.
Okej.
KOLONIST-BASLÄGER 30 KM FRÅN BORRPLATSEN
Möjlig ryggfraktur och skallskador.
Han har flera krossår.
Troligen inre skador.
Ja, pulsen är svag,
oregelbunden syresättning.
Temperaturen sjunker.
Låg hjärtfrekevns.
Vi behöver en CT-bild av hans huvud, bröstkorg och ländrygg.
Vad är det?
Jag vet inte.
Det förvandlar metallen till tunna spån.
Jag har aldrig sett nåt rosta så fort.
Rymdbilarna är gjorda av järnlegeringar.
Mest titan, så det är inte rost, utan nån sorts...
...kemisk infektion.
Hur är det ens möjligt?
Svaret på "hur är det - infoga dålig sak här - ens möjligt"
är alltid detsamma. Vi är på en främmande planet.
Det sprids genom kontakt.
Bra.
Hör på, allihop.
Alla fordon i baslägret har körförbud tills vidare.
Det gäller rymdbilar, Jupiter, allt.
Hej Judy, hör du mig?
Ja. Jag har precis lämnat en patient. Jag är på väg till dig nu.
Skynda dig.
Jag ramlade och fick ett rör i mig.
I dig?
Mer som spetsad.
Kan du berätta exakt var såret är?
Vänster sida,
precis under buken.
Hur mycket blod har du förlorat?
Det forsar inte, så måttligt.
Jag har lagt tryck på det.
Ge mig dina värden.
Hjärtfrekvens 100.
Blodtrycket är 140/80.
Och temperaturen är 37 grader.
Temp och blodtryck är normala.
Hjärtfrekvensen är hög.
Jag vet inte om du har punkterat ett vitalt organ,
men röret verkar sitta fast och därför blöder du inte ymnigt.
Tur för mig.
Pappa, du får inte röra dig.
Mer skada kan få de infekterade blodkärlen att blöda mer
och ge hypovolemisk chock.
Du behöver en adrenalinspruta för att behålla blodtrycket.
Och antibiotika mot blodförgiftning.
Du vet var jag finns.
Okej. Håll koll på värderna.
Jag kommer snart.
Judy Robinson till Hapgood.
Det här är Hapgood.
-Hur fort kan ni nå pappa? -Om tre timmar och 40 minuter.
Det är för lång tid.
På borrplatsen fanns det en hög med långa rör.
Caledon.
Kan ni sänka ner dem? Jag kan skicka medicin.
Judy, du kan inte ta rymdbilen.
Det har skett en olycka.
-Jag vet. Din far är fast. -Han är skadad.
Jag får inte tag på mamma så jag måste ta mig dit.
Rymdbilen klarar inte resan. Du skulle fastna mitt i ingenstans.
Då har jag två att rädda.
Han dör om jag inte gör det här.
Jag är medveten om risken.
Kör.
Håll dig innanför stängslet.
Uppfattat.
Jag såg det roboten såg.
Jag tittade på en jordpyramid.
Den där.
Så han har varit här hela tiden.
-Är han okej? -Jag vet inte.
Det gick väldigt fort.
Bra att ni ska dit.
Jag saknar hans ansikte.
Hur ska du hitta just den jordpyramiden?
Det måste finnas miljontals.
Jag jämförde datumstämpeln på bilden med kartor av planeten.
Det ser ut som om roboten är 200 km öster om lägret.
Din pappa är klar på borrplatsen,
vi hämtar honom och kör dit på en dag.
Behöver ni inte mig?
Är du orolig för att vara här själv?
-Utan föräldrars tillsyn? -Jag kämpar mig igenom det.
Du har skola i dag.
Du skämtade väl?
Det var sju månader sedan.
Vi studerar ju varje dag.
-Du borde uppskatta omväxlingen. -Will går inte i skolan.
Uppför dig.
Eller snarare,
vänta tills jag kommer tillbaka.
Hej, mr Adler.
Kalla mig Ben.
Start av tranportfärja påbörjas. Lämna utrymme.
Maureen.
Lufttryck stabiliserat.
Jag uppskattar att jag får följa med.
Du skulle följa med oavsett.
Jag kan hjälpa till.
Vi är vana vid att sköta saker själva.
Jag har märkt det.
Jag vet vad jag är kapabel till och vad han är kapabel till.
Men du vet ingenting om mig.
Vi är ändå fast härute tillsammans...
...och förlitar oss på en tolvårings visioner för att ta oss hem.
Start påbörjas om T-minus trettio sekunder.
Jag medger att jag inte förstår...
...Wills band till roboten.
Det är ett mysterium. Jag kan gissa det vetenskapliga...
...men jag tror att det är djupare än så.
Förseglar kabinens luftlås.
Vi får helt enkelt ha tillit.
Det är inte lätt för såna som vi.
Start om T-minus tio, nio, åtta,
sju, sex, fem, fyra, tre, två, ett.
Är det kapten Radic? Vad hände?
En av läkarna sa att han bara kollapsade.
Hon visste inte vad det var för fel.
-Vilken läkare? -En terapeut.
Jag tror att hon hette dr Smith.
Jag hoppas det här passar.
De flesta kontoren förstördes under första attacken.
Det är perfekt.
Tack.
Ingen orsak, dr Smith.
Ett oskrivet blad.
Du blev anhållen.
Ett löjligt missförstånd.
Vad gjorde du med Radic?
Han mådde bra och...
...sedan låg han på golvet.
Allt gick så fort.
Har du ett kontor nu?
Var ska jag annars ta emot mina patienter?
Alla har varit med om så mycket.
Jag vill hjälpa till.
Hjälpa alla att läka.
Och gå vidare.
Ursäkta mig, men jag har mycket att göra.
-Om du nu inte vill boka tid. -Nej, tack.
Nej.
Kom igen.
Nej.
Du är 24,5 km från din destination.
Jag kan inte.
Det är för svårt.
Det är svårt, men du måste fortsätta öva.
Jag springer. Jag är bra på det.
Du är bra på det. Du är faktiskt bra på det mesta.
Men ibland kommer du att ställas inför saker som inte är så lätta.
Då ger man inte bara upp.
Okej, hoppa upp igen.
Kom igen, försök igen.
Släpp inte för tidigt.
Det ska jag inte. Redo?
Släpp inte!
Jag är här.
Du klarar det!
Okej, släpp!
Ser man på!
Titta på mig, pappa!
Jag tittar!
Jag tittar.
Judy till pappa. Hör du mig?
Ja, jag är här.
Hur är det? Blodtryck, hjärtfrekvens?
Varken bättre eller sämre.
Det är bra. Ingen förändring.
Det som fick borren att kollapsa påverkar nu även rymdbilarna.
Min gick sönder precis.
Jag måste fortsätta till fots.
Hur långt bort är du?
Cirka 24 kilometer.
-Det är för långt. -Inte för mig.
Om jag springer hyfsat snabbt så är jag där om två timmar.
Du pratar med en före detta mästare i friidrott.
Jag minns.
Var försiktig.
Påminnelse. Lektionen börjar om två minuter.
AVFALLSKOMPAKTOR BEGRÄNSAT TILLTRÄDE
Penny.
Vijay.
Vi visste inte om vi skulle få se dig igen.
Jag vet.
Jag trodde du var på planeten med kolonisterna.
Är inte din pappa där?
Jo, men mamma är här med logistikteamet.
De ser till att alla lager är påfyllda tills alla kommer tillbaka.
Okej.
Vill du...
-Nej, det är lugnt. Jag sitter... -Okej.
Välkomna tillbaka, allihop!
Trevligt att se dig, Penny.
Trevligt att vara här, mr Jackson.
Eftersom vår tid på den här planeten närmar sig sitt slut,
så skulle jag...
Vi ses nog.
Ja, vi ses.
...en utflykt för att studera den unika vegetationen
vi lämnar bakom oss.
I det här projektet ska vi jobba två och två.
Så, sätt igång och hitta en partner.
Jag är med Vijay.
Är du säker?
Det kanske var en tillfällighet.
En tillfällighet?
Han ramlade en timme efter han grep henne
och nu ligger han i koma för hans hjärna är svullen.
Berätta för min pappa.
Han tror oss inte utan bevis.
Oss?
Mr Jackson?
Får vi gå och tvätta av oss?
-Vijay spillde och... -Visst.
Du ser trött ut!
Vi tävlar till soptunnan.
Visst, om du vill.
Säkert att du inte kollapsar, gamle man?
För det första är jag inte gammal.
För det andra, marinsoldater kollapsar inte.
Ett, två, tre. Gå!
Fortfarande i form.
Vi tävlar till bilen.
-Redan? -Ja. Du hinner ikapp.
Pappa, hör du mig?
Ja, jag är här.
Hur mår du?
Lite varm, kanske.
Vad har du för temp?
39,4.
Det är inte lite varmt. Blodtryck och hjärtfrekvens?
88/50.
Och 110.
Blöder du fortfarande?
Kanske lite mer.
Du blöder in i buken.
Är du kvar?
Jag hittade en snabbare väg. Jag är snart där.
Varning. Stängslet runt området inaktiverat.
Varning. Du är utanför området.
För din egen säkerhet, återvänd.
-Titta inte. -Okej.
Vi har inte setts på sju månader och jag gör redan olaga intrång.
Du ville följa med.
Jag kan inte bara ge dig koden som låser upp allt på Resolute.
Den som du stal från din pappa.
Det är nåt helt annat.
Fort.
Vänta. Kompaktorn är programmerad att starta en gång i timmen.
Det är nog lugnt.
Det är mycket sopor.
Vi letar efter en blå soppåse.
Du först. Det var din idé.
Okej. Inga problem.
Jag klarar inte det här.
Kom igen. Andas bara genom munnen.
Jag vill inte ha det i munnen.
Okej då. Kan du hjälp mig upp?
Tack.
Jag tittar här borta,
du tittar där.
Kom ihåg dessa tre regler i vildmarken.
Skillnaden mellan liv och död.
Vi ska till en camping med numrerade stolpar.
Och en vattenpark.
Lämna aldrig mat framme. Det lockar fram djur.
Regel nummer två, iaktta brandsäkerhet.
Vad orsakar flest skogsbränder?
Människor.
Just det.
Det leder in mig på regel tre...
Jag sms:ar när vi är framme.
Vad är regel nummer tre?
Acceptera det oväntade.
När saker går fel, stå inte bara och klaga.
Se över dina alternativ.
-Och gå vidare. Älskar dig. Hej då. - Älskar dig.
Ha skoj.
Acceptera det oväntade.
-Se över dina alternativ. -Och gå vidare. Hej då.
Det här tar evigheter.
Mr Jackson kommer att leta efter oss när han inser att vi är borta.
Herregud.
Hittade du den?
Nån mer tog med sig kakor.
Vad gör du?
Ingenting.
-Du tittade i paketet. -Nej.
Du ville se om det fanns några kvar.
Vem tror du att jag är?
Sist vi träffades...
...var vi i en bajsgrotta och nu står vi i en sophög,
så jag undrar om universum försöker säga oss nåt.
Ja, vi stinker ihop.
Men vi är väl vänner nu?
Du är den enda jag känner på Resolute,
så, ja. Visst.
Får jag fråga en sak som vän?
Om du kan göra två saker samtidigt.
Vad menade du med att jag var dålig på att kyssas?
På den andra planeten sa du att jag var dålig på att kyssas.
Vi är i ett rum som luktar fotsvett...
...och spyor.
Och du vill prata om kyssar?
Ingen har klagat tidigare.
Sänkte jag betyget?
För mycket läpp?
-För lite? -Menar du allvar?
Andedräkten?
Jag hade sura uppstötningar och hade slut på tuggummi.
Jag minns inte.
Och jag spänner mig när jag är oförberedd, som jag var då.
Jag brukar kunna förutse en kyss och då gör jag lite avslappnande...
Herregud, sluta.
Du har tydligen ältat det här i flera månader,
så jag ska vara helt ärlig mot dig.
Jag är nog inte så bra på att bedöma kyssar.
Men du sa att...
Ja, jag vet vad jag sa. Begär ett andra utlåtande.
Herregud.
Jag var din första.
Om det var sant,
så vill jag ta upp det här igen när jag har nåt att jämföra med.
Kan vi fokusera på att stoppa ett skurkgeni?
Herregud!
Jag hittade den.
Tom NRE-påse...
...bananskal...
...smutsig näsduk...
...bananskal.
Herregud, bananskal.
Smith älskar tydligen bananer.
Vänta lite.
Det står nåt här.
Vad står det?
DÖDADE
Dödade.
Är det vad jag tror det är?
Vi måste härifrån. Kom!
Nej.
Penny, kom!
Jag sitter fast med foten.
Kom igen.
Ta i!
Jag gör det!
Förlåt. Jag måste sticka!
Vijay!
Vänta, vart ska du?
Nej. Vijay!
Vart ska du? Hjälp!
Nej! Vijay!
Tack, Vijay.
Om du inte hade räddat mig...
Trodde du att jag stack?
Och inte drog för att stänga av maskinen?
Jag vet inte hur du skulle ha gjort det annars.
Jag måste erkänna nåt.
Säg inget för jag vill slippa vittna mot dig.
Du var min första kyss också.
Ja...
...det är ju uppenbart när man tänker efter.
Han uppför sig så vuxet nu
att jag glömmer hur ung han ser ut när han sover.
Mina barn somnade alltid i bilen.
Har du barn?
Tvillingpojkar. Lite äldre än Will.
Penny kanske känner dem.
De är redan på Alfa Centauri med min fru.
De var i den femte kolonistgruppen.
Följde du inte med dem?
Mitt jobb kräver att jag reser fram och tillbaka på Resolute.
Ofta tre månader åt gången.
Och nu är du här.
Det är tufft.
Tack vare din son, så hoppas jag att få se dem igen.
Så det var tur att han klarade provet.
Ursäkta mig?
Hans papper visar att han hade problem med sin kvalificeringsutbildning.
Men han klarade den.
Ja, det gjorde han.
De har rivit parken vi brukade springa i.
Det är ett shoppingcenter där nu.
Ja, ingen springer utomhus längre.
Just det.
På grund av luften.
Din mamma sa att du verkligen hjälpte till när jag var borta.
Hjälpte Penny och Will med sina läxor...
...lagade mat...
...medan du pluggade till läkare.
Det är mycket för en artonåring.
Nu när jag är tillbaka behöver du inte jobba så hårt.
Att vara med familjen är inte jobb.
Jag menade inte...
Det jag menade var...
Du vill att det ska vara som innan du lämnade mamma.
Det var inte... meningen att det skulle hända.
Nu är jag tillbaka.
För gott.
Vi kan vara en familj igen.
Du...
...jag förstår att du mår dåligt och vill gottgöra,
så gottgör med Penny och Will och mamma, men...
...kom inte till Alfa Centauri för min skull, för jag klarar mig fint.
Judy.
Hör du mig?
Jag kommer snart.
Det vet jag.
När jag såg dig för första gången...
...så var du...
...jätteliten.
Men jag visste att du skulle bli en naturkraft.
När jag gifte mig med din mamma...
...så lovade jag henne...
...att jag skulle göra allt jag kunde...
...för att hjälpa dig att bli den person som du var ämnad att bli.
Varför säger du det här?
Lyssna...
...alla verktyg...
...alla saker jag har lärt dig...
...du har dem.
Du kan dem utantill.
Ge mig dina värden!
Dina värden!
Du behöver inte din pappa längre.
Jag vet att oavsett vad som än händer i ditt liv,
så kommer det att gå bra för dig.
Toppen.
Okej. Låt mig berätta hur livet blir utan dig.
Mamma kommer att gå in helt för jobbet.
Hon blir kall och avlägsen.
Penny blir bitter och arg.
Och Will...
...kommer att dra sig undan.
Allt hopp,
ljuset han bär inom sig
kommer att slockna när jag säger att du inte klarade dig.
Och jag, jag kommer bara...
...göra det jag alltid gör;
Försöka hålla samman familjen för det är min plikt.
Det är mitt jobb, för jag älskar dem,
men jag kommer att hata dig.
Jag kommer att hata dig för att du gav upp.
Jag kommer att hata dig för att jag mister en pappa till.
Jag kommer att hata dig...
...för att du inte älskade mig tillräckligt för att hålla ut...
...för jag behöver dig.
Jag kommer alltid att behöva dig.
Jag kommer inte att hata dig och jag släpper inte taget.
Släpp inte.
Jag är här.
Jag kommer! Håll ut!
Pappa? Du har sprutorna.
Ta adrenalinsprutan först, sedan antibiotikan.
Pappa?
Sluta borra! Sluta!
Pappa? Hör du mig?
Pappa?
Jag har dem.
Få nu upp mig ur den här brunnen.
Sätt igång!
Försiktigt.
Okej, pappa.
Jag ska sätta in dropp, okej?
Judy.
Hej.
Judy.
Jag är här, pappa.
Jag är här.
Bilden till vänster är en kärlväxt.
Om vi zoomar in kan vi se vävnaden som används för att transportera...
Vad står det?
NYFIKENHET DÖDADE KATTEN
Ursäkta mig.
Ja, kan jag hjälpa till?
Jag söker Penny Robinson.
Är du hennes mor?
Nej.
Jag är dr Zoe Smith,
skeppets terapeut.
Jag vill bara se hur det går för henne nu när hon är tillbaka.
Du kom lägligt.
Klassen, vi fortsätter imorgon.
Hej. Vijay, eller hur?
Jag har läst om dig i Pennys bok.
Vad är det som luktar?
Det är du.
Jag hoppas lappen du hittade var värt det.
Jag vet inte vad du pratar om.
Nyfikenhet kanske dödade katten,
men katter gör det inte uppenbart när de förföljer någon.
-Vill du tala om uppenbart? -Penny.
-Vad gjorde du med Radic? -Penny. Kom nu.
Förutom att ropa på hjälp och rädda hans liv?
Penny.
-Du slipper inte undan. -Du förstår inte.
Jag försöker skydda dig.
Alla tror...
Nej, alla vet...
...att jag är en respekterad medlem av den 24:e kolonistgruppen.
Du måste acceptera det.
För om du börjar göra vilda anklagelser som motbevisas av fakta...
Påhittat.
Jag vill inte att folk tror att du är förvirrad,
för jag är dr Smith nu.
Permanent.
I evighet.
Det kvittar vad du heter. Du är den du är.
Jag vet att jag begär mycket, men kan du inte vara lycklig för min skull?
Vijay.
Den här metallringen i din rapport.
Jag väntade på det.
Och om jag berättar att det inte är den enda?
Att planeten vi är på väg till också har en?
Den verkar vara som din.
Åskvädret slår till var 23:e dag.
Vi har tvekat att närma oss men i typisk Robinson-stil,
är ni ändå runtomkring dem.
-Några teorier om vad de är? -Jag trodde att det handlade om blixten.
Man bygger inte nåt så stort som konstprojekt.
Det måste ha ett syfte.
Tecknen på ytan,
våra språkforskare har inte lyckats tolka dem.
När vi hittar min robot där nere,
så kan vi fråga honom.
Vi får hoppas att vi gillar svaret.
Undertexter: Gunilla Jenkins