EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Alla metaller ska i karantän.
Det innebär ringar, dubbar,
era glasögon, även om de bara har lite metall.
All metall. Inga undantag.
Allt läggs i påsen...
Jupiter får inte landa. Alla dras upp med linor.
Det säkra före det osäkra.
Det blir osäkert för mig. De här åker upp i...
Ja. Jag förstår.
Planetens krig mot maskiner. Som mekaniker är det personligt.
Vänligen följ saneringsprotokoll, nivå tre.
Får jag öppna ögonen?
Sanering avslutad.
Det bad jag om.
Underbar återvunnen luft.
-Mitt knä! -Är du okej?
Vad hände? Är du okej?
Okej, försiktigt.
Det bara knäppte till.
Du, West.
Inte ansiktet.
Jag har inte rökt en cigarr på ett år.
Har du fortfarande?
Tja, Andre, vi lever inte direkt i en valutabaserad ekonomi just nu.
Vad har du?
Knäskålen har en gammal skada.
Från en olycka för tio år sen. Det finns fyra spikar i den.
Så märkligt.
Jag ser inga spikar på röntgen.
Omöjligt. Titta igen.
Det är som jag säger. Det som fanns där tidigare är borta.
12 TIMMAR SENARE
Vad är det med golvet?
Det är nog hål i det.
-Vad händer? -Stanna!
HellStrike inkräktat.
Evakuera genast området.
HellStrike inkräktat.
Se upp. Dörrarna stängs.
Vad tusan är det som händer?
Om alla rymdbilar är i karantän,
betyder det att vi ska gå genom öknen?
Är det ett problem?
Nej, jag menar...
Nej, det går bra.
Ser jag ut som en kille som skulle släpa mig tio mil till fots?
Från baslägret..
Hej, mr Adler.
Hej.
Den här är din.
-Hej. -Tack.
Hon är vacker.
Precis som hos mormor.
Men jag fick aldrig ha en egen häst för jag var för liten.
Nu har du inte bara en häst, utan även en robot.
Ska vi leta rätt på honom?
Du kommer hela vägen hit men säger inte hej?
John,
jag hörde vad som hände,
men du är väl omhändertagen nu? Är du okej?
Jag blir det snart.
Du har en bra läkare.
-Hej, pappa. -Hej.
Var är ni nu?
Om ni hämtar roboten vill jag vara med.
Nej. Du ska ingenstans förutom Resolute.
Vi klarar oss och vi är inte ensamma.
Adler är också här.
Hej, John.
Det är Ben.
Jag bodde här nere i sju månader.
Det finns inget jag inte har sett.
Och du kan lita på mig. Jag tar hand om din familj.
Will.
Ta hand om din mamma. Se till att hon inte gör nåt galet.
Säger killen med hål i sidan.
Det har du rätt i.
Jag älskar dig.
Första gången?
Nej, men det var längesen.
-Hur längesen? -Ungefär fyrtio år.
Jag skämtar.
Som du kan föreställa dig, så har jag varit rätt inlåst.
Då låser vi upp.
Det blir snart mörkt.
Vi rider medan vi kan.
Kom igen.
Du kan sluta titta.
Enda utvägen är dödens korridor.
Vi är inte på nån planet utan resurser.
Det här är Resolute.
Vi har all utrustning man kan tänka sig
och de bästa ingenjörer Jorden har att erbjuda,
så de försöker säkert lista ut hur de ska få ut oss.
Vi är bara nyfikna på hur det ska gå till.
Det finns inget "vi".
Vi sitter i samma båt, men vi är inte vänner.
Efter allt vi har varit med om så är du som en systerdotter.
Så avskyvärt.
Detta är kapten Kamal. Hur går det därinne?
-Vi mår bra. -Men vi kunde må bättre...
Kapten.
Det verkar som om en frätande förorening
har tagit sig hit från planeten och infekterat skeppet.
Våra forskare försöker stoppa det innan det sprids mer.
Under tiden så har vi ett team som försöker skära loss er.
De skapar en evakueringsväg genom ventilerna.
Vi hoppas få ut er snart.
Gå tillbaka till klassrummet och vänta. De kommer dit.
Ser ni?
Jag sa att de jobbade på det.
Då är det bara att vänta.
Mamma sa alltid:
"Att vänta på att bli räddad är som att planera sin begravning".
Hon låter som en fin dam.
Poängen är, alla har goda avsikter i början, men...
...slutet ser annorlunda ut.
A-B-C...
...för cigarrer. Visst.
Kom igen.
Fler filter.
Alla skeppsarbetare, infinn er på lastdäck B.
Varför stannar vi?
Det är precis som i öknen på Jorden:
När solen går ner slår man läger och rider vidare nästa morgon.
Men vi vet var roboten finns nu.
Om han ger sig av vet vi inte var vi ska leta.
Jag vill också hitta honom, men hon har rätt.
Säkerhet först.
Will, du kan väl ta hästarna?
Okej, då.
-Har du dem? -Ja.
För ett år sedan hade han varit först att vilja stanna,
och nu är han...
Så är de.
Sedan Resolute startade har jag träffat mina söner en vecka var tredje månad.
De är helt annorlunda varje gång.
Jag hade svårt att byta skola när jag var liten.
Vi begär att de byter världar.
Med facit i hand, skulle du göra om det?
Lämna Jorden?
Ja.
Jag skulle det.
Verkligen? Varför det?
För vi är bättre nu än innan vi hamnade här.
Will, pratar du om pappa och mig?
Alla.
Judy, Penny.
Till och med Don.
Redo för aktivering.
Om vi inte hade lämnat Jorden hade jag aldrig träffat roboten.
Jag skulle fortfarande vara rädd, som jag brukade vara.
Will, roboten gjorde dig inte modig. Det är din egen bedrift.
Hur?
Du växte upp.
Men det var inte bara vi. Roboten förändrade sig också.
Om vi inte hade kraschat där,
om vi inte hade träffat honom först...
...vem vet vad som hade hänt med alla?
Så det är kanske bra att vi är här.
Vi borde inte vara här.
Om vi inte tvingats gå i skolan så hade inte det här hänt.
Tekniskt sett hade det ändå hänt, men inte oss.
Vad gör du?
Om nån är på väg hit så borde vi höra dem nu.
-Det tar tid. Det är ett stort skepp. -Vänta.
Tyst.
Ljud.
De måste vara nära.
Bryggan, vi går in i tunnel H, förgrening 6-2.
Det är bra.
Chefen.
Sprickor här också.
Ut därifrån nu. Försegla det.
Angela, vet vi vad vi tacklar?
Någon form av självförstärkande subatomär oxiderande katalysator.
Applicering av ett ammonium- motmedel har en viss verkan.
Vi kan inte producera det fort nog för att stoppa spridningen.
Finns det en annan väg till klassrummet?
Vi kan försöka.
Om viruset når det syresystemet så förlorar vi livsuppehållande.
Då förlorar vi skeppet.
Vi får förbereda oss på värsta tänkbara scenario.
Ljudet försvann.
Något måste ha hänt.
Min pappa känner de här människorna.
Han har ätit middag med kapten Kamal...
-Om hon vet... -Vänta. Din pappa.
Hans kod ger tillgång till alla nödkanaler.
Jag antar det.
Vi kan lyssna på vad som händer.
Det är inte lämpligt.
Jag håller med.
Men...
...det är i gott syfte.
Vi kanske kan göra ett undantag.
Vi behöver bara lita på befälskedjan.
Vijay. Var är dina föräldrar?
På planeten. De jobbar med resurshantering.
Penny, finns det andra Robinsons ombord?
Nej.
Det sorgliga med vår situation är
att det inte finns nån kvar på skeppet som bryr sig om nån av oss.
Luktar pension.
Det fanns två till!
Tolv missade larm.
Tusan.
-Var har du varit? -Vad är det som händer?
Minns du rosten från planeten som inte fick komma ombord?
De missade alltså en fläck.
Vi försökte isolera det, men det är för aggressivt...
Ska du amputera en del av Resolute?
Bara som sista åtgärd.
-Hur många åtgärder har vi? -Inte många.
Under golvet finns luftventilerna så när föroreningen når dörren...
Så kan vi hälsa hem.
Du har tur.
Don West är här, den enda här med expertis.
En sak till.
Vi har folk inom sprängradien.
När är de ute?
De är fast.
-Ett team försöker nå dem, men... -Men...
Ni tänker överge dem.
Förlåt. Om du var här tidigare hade vi kanske kommit på nåt.
Vet vi åtminstone vilka de är?
Ja. De är fyra stycken.
En lärare, en läkare, kolonirepresentantens son
och hans vän, en flicka.
Penny?
Vad sa de?
De pratar om att göra strukturella förändringar.
Vad är det?
Vad det än är så krävs det sprängämnen.
När en mänsklig lem är infekterad,
vad gör kirurgen för att rädda resten av kroppen?
De kommer inte bara att spränga oss i rymden.
Lugna ner er nu. De försöker nog fortfarande att nå oss.
Men finns det nån där som skulle kunna lyckas med det?
Penny...
Vad skulle din mamma göra?
Hur kan jag veta det? Hon är geniet. Jag är bara dottern.
Du kanske inte är den bästa Robinson men du är den enda vi har.
Du klarar det här.
Det ligger i blodet.
Okej.
Tänk som mamma. Hon skulle...
...titta på situationen ur ett nytt perspektiv.
Jag har hört henne säga det.
Verkligen? Okej.
Hon skulle...
...ta ett steg tillbaka och säga nånting...
...nånting som jag...
...inte...
Penny! Är du där? Det är Don.
-Tack och lov. -Hör på.
Jag jobbar på det.
Har du varit här hela tiden?
-Kanske. -Kontaktade du inte mig?
-Jag är en ensam minderårig. -Du är ju självständig.
Don, det här är allvarligt. Var helt ärlig mot mig.
Ska de offra oss för att rädda skeppet?
Om de måste göra det, så gör de det.
Men jag är på väg att träffa de ansvariga, så ge mig nåt.
-Vad? -Vad har ni där?
Vad finns i rummet?
Skrivbord,
stolar, mikroskop, skolmaterial.
Det duger inte. Vad mer?
En låda med forskningsmaterial som används på lektionerna.
Vänta! Har den hjul och orangea ränder längst ner,
-en meter hög? -Ja.
Du måste tömma lådan.
Varför?
Om ni får plats i den kan jag rädda era liv.
Okej...
Jag går in. Önska mig lycka till.
Lystring, personal noll-två-fyra-nio...
-Ursäkta mig. Kapten? -Kom tillbaka.
Jag har en idé.
Gå tillbaka dit du ska vara.
De som är fast på andra sidan, jag kan få ut dem.
Vi har folk som jobbar på det. Det tar tid, men de har en chans.
En urusel chans. Det vet jag och alla andra här.
-Vi slösar tid. -Vad är din plan?
Provlådan i klassrummet? A-B-996 serien?
Lufttäta och temperaturkontrollerade.
-Så? -Om de får plats så kan nån hämta dem.
-Hämta dem? -I en Jupiter. När lådan svävar i rymden.
De var inte byggda för rymdvakuumet.
De var inte byggda för det men de klarar det.
Hur vet du det?
Jag bara vet det.
Jag är ledsen.
Jag kan inte skicka ut en Jupiter bland aktiva spillror
i en desperat plan som är oviss.
Var är ditt samvete? För just nu syns det inte.
Lämna bryggan.
Okej, lyssna.
Jag vet att det fungerar...
...för jag använde några lådor för att skicka 36 Kobebiffar till kolonin.
Jag gjorde det tre, fyra gånger.
Sju gånger, men det spelar ingen roll.
Poängen är att biffarna klarade sig.
Kobebiffar?
Smälter i munnen.
Så du är...
Ja! Jag är en smugglare.
Jag sa det. Jag är en smugglare.
Kapten, det funkar. Tro mig.
Du kan ta en Jupiter, men om korrosionen når inlopps...
Oroa dig inte. Vi får ut dem.
Penny, nu kör vi!
Lådan behöver ett drivmedel som riktar bort den från vraket vid explosionen.
Vi har ett problem till.
Vadå?
Bara tre får plats i lådan.
Så när ni var härnere, trodde ni nån gång att det var kört?
Alfa Centauri kunde inte nås så detta fick bli ert hem?
Vi diskuterade det.
Folk är motståndskraftiga. Första månaderna är de på helspänn.
Runt varje hörn fanns en ny livsform, en ny utmaning.
Här är vi ett år senare och alla bara lever sina liv.
Vi satte upp staket för säkerhet, för att skydda oss från det...
...obekanta, och det är väl precis som hemma.
Mamma.
Vad är det?
Hästarna.
Nåt gör dem nervösa.
Jag tror att det är nåt slags djur.
Adler, vet du vad de är?
Forskare säger att de är asätare.
Stolparna håller dem borta.
Säkerhetssystemet avstängd.
Rörde du nåt?
-Nej. Will? -Nej. Ingenting.
Säkerhetssystemet aktiverat.
Okej. Vi är okej.
Säkerhetssystemet avstängt.
-Nåt är fel. -Nåt stör signalen.
Säkerhetssystemet aktiverat.
Mamma.
Håll dig lugn.
-Mamma. -De lär sig. Det vet när det är av.
Mamma. Vad gör vi nu?
Okej. Om det händer igen, spring.
Stick! Spring!
Det är han.
Jag visste att jag skulle hitta dig.
Vad hände med dig? Hur hamnade du här?
Vi vet inte ens hur vi gjorde det.
Du kommer inte tro allt som har hänt. Jag har så mycket att berätta.
Mamma, jag tror att han vill visa oss nåt.
Får vi gå?
Visst.
En del av mig trodde inte på det.
Det är skillnaden mellan Will och oss andra.
Han slutar aldrig tro.
Får jag be dig om en tjänst?
Jag vill inte vara påflugen.
Naturligtvis. Vad är det?
Jag vill att min familj läser det här.
Jag vill att de ska veta att på slutet var det min plikt att skydda barnen.
-Erbjuder du att stanna kvar? -Det får bara plats tre.
Snälla.
Säg ingenting. Det är redan svårt nog.
Vänta.
Om nån inte ska åka...
...så är det jag.
Verkligen?
Detta är något jag måste göra.
Hjältarnas sal får ett namn till.
-Kan vi prata? -Absolut, Penny.
Vad du än behöver.
Jag vet vad du gör.
-I så fall, ingen orsak. -Du kan inte...
Om du inte har en bättre lösning måste en stanna kvar.
-Det är bra om nån anmäler sig frivilligt. -Men du lurar honom.
Jag har funderat.
Om det betyder att alla andra överlever,
så stannar jag kvar.
-Det går också bra. -Vad? Nej!
Det är alla eller ingen.
Det är exakt vad din mamma skulle säga.
Men Penny, du är inte din mamma.
Du vet hur världen fungerar.
Det finns vinnare och förlorare och ibland måste man bryta reglerna.
Sluta. Vi kan inte göra det.
Du behöver inte. Därför är jag här.
Låt mig göra det jag gör bäst.
Penny. Kom och titta.
Vijay, inte nu.
Jag tror att jag har hittat nåt.
Bryggan, detta är en åtgärdsrapport.
Det är dags.
Don, kom.
Snälla, säg att du är i lådan, intryckt med tre andra människor.
Nej. Vi behöver din hjälp.
Längst ner i lådan finns det en värmare eller nåt.
Den reglerar lastens temperatur. I det här fallet, ni.
Och om vi inte har den?
Du vet hur kall rymden är.
Kan vi överleva eller inte?
Lådan är vakuumförseglad,
så med luft- och kroppstemperaturen har ni ungefär en minut.
Men du kan hämta oss innan det?
Don?
Ni ska veta vad ni kan förvänta er.
När det sprängs blir det kallt väldigt fort.
Ni kommer att huttra.
Era händer och fötter kommer att domna.
Sedan börjar ni andas snabbt.
Ni kanske får en varm, stickande känsla,
men sedan kommer det börja skaka ännu mer.
Sedan kan ni inte tänka klart.
Sedan slutar ni skaka...
...och sen...
Sen vadå?
Sen ser ni mig stå där med en varm filt.
Ta ut det.
Ni behöver fortfarande ett drivmedel.
Brandsläckaren och buntband.
Tejpa fast den på lådan
med munstycket bort från hålet.
Den sprutar i 30 sekunder så förhoppningsvis räcker det.
Och ja, silvertejp håller i rymden. Jag har provat...
...men vi pratar inte om det.
Du är visst den bästa piloten.
Du är visst en dryg typ.
Det här kommer att gå bra.
Okej. Vi har fem minuter. Hoppa i.
Jag hoppas ingen åt bönor till lunch.
Mr Jackson, vi har bråttom.
Kom igen, hoppa i.
Jag kan inte.
Logistiskplattform är redo.
Uppfattat.
Sprängladdningen är klar.
Jag trodde jag kunde det, men jag kan inte.
När du erbjöd att stanna kvar så var det inte för att du är en hjälte.
Du har klaustrofobi.
Bara åk.
Jag respekterar ditt beslut.
-Vi har fyra minuter... -Nej. Inte förrän han hoppar i.
Jag hoppar inte i!
Töm intilliggande områden.
-Du kan hjälpa honom. -Jag?
Gör det du är bäst på, som du sa tidigare.
Det här gör du bäst.
Att övertala folk är din superkraft.
-Vi har inte tid. -Du lurade mamma.
Och du fick Will att släppa ut dig ur fängelset
och fick alla på Resolute att tro att du är terapeut.
Det är jag.
Bevisa det. Om du verkligen vill vara dr Smith,
var då dr Smith.
Om ni inte är i lådan, får ni hoppa i.
Mr Jackson...
...ta ett djupt andetag.
Jag kan inte vara fast i lådan.
Du har varit fast förut,
eller hur?
Du förstår inte.
-Du var inte där. -Det stämmer.
Det var jag inte.
Men du kan visa mig.
Det accelererar. Vi får nog börja tidigare.
Nej.
Jag behöver varje extra sekund.
Blunda.
Vad ser du?
Det är litet. Mörkt.
Jag kan inte röra mig.
Jag var i hålet i flera timmar.
Men du är här nu,
vilket betyder att du kom ur hålet.
Det gjorde jag inte.
Jag kunde inte.
Inte på egen hand.
Och du är inte ensam nu.
Jag vet hur det känns att vara fast.
Någon drog ut dig,
eller hur?
Min mamma.
Hon hörde min röst.
Jag hör din röst.
Hon tog mig i handen.
Jag har din hand.
Kommer du ihåg hur det kändes?
När du visste att du var trygg,
tog du dig ut ur hålet.
Du blev utvald att resa till Alfa Centauri...
...och nu har du åkt längre...
...än nån annan människa har gjort!
Det är bara ett steg till.
Don!
Tjugo sekunder.
Det är nu eller aldrig.
Det är nu.
Vi ses snart.
Vi kan inte vänta längre.
Det är upp till dig nu.
På din order.
Nedräkning.
Tio...
...nio...
Redo?
Penny. Jag har din armbåge i mina revben.
Förlåt.
-Är det bättre? -Nej, det är ännu värre.
...tre...
...två, ett.
Herregud, det är verkligen kallt.
...bara lite längre.
Vi är i position.
Fyra, tre, två...
Du är okej. Jag har dig.
Vi har dem! Alla mår bra.
Inga spår av rost. Allt är i ordning.
Du verkar så avslappnad. Du lämnar dem helt ensamma.
Will lever tack vare honom.
Så du litar helt på den.
Om jag säger så här.
Om jag skulle välja nån som skulle få hem oss,
och det stod mellan dig och roboten...
Är det detta du ville visa mig?
Will?
Du gjorde det här.
Vad är det?
Teckningar. Han ritade dem.
Teckningar av vad?
Oss.
Trädet, första gången jag såg dig.
Och maneten!
När vi kastade boll,
och när han räddade Judy från isen.
Minnen?
Ja, men...
...inte alla är hans.
En del av de här är mina.
Trots att vi var åtskilda,
så såg du också det.
Vi har haft ett band hela tiden.
Det här hände i omvänd ordning.
Vad vill du kalla mitt mästerverk?
Fara.
När du sa att platsen innebar fara,
vad menade du?
Fara för oss...
...eller fara för dig?
Jag förstår inte.
Vad vill du att jag ska säga?
Skogen. Den brann.
Du räddade mig.
Det kanske är hans sätt att vilja prata med dig.
Dela berättelser.
Är det vad du vill? Prata om när vi först träffades?
Är du okej?
Är du skadad, som när vi först träffades...
Mamma.
Jag tror det är för långt för Robot att gå.
Vi lämnar honom här.
Vi hämtar honom med Jupiter.
-Det är bättre att hålla ihop. -Nej. Det är ingen bra idé.
Den är...
...faktiskt dålig.
Den är definitivt dålig.
Will, spring!
Mamma!
Vänta. Mamma.
Det är okej.
Han vill inte döda mig.
Vi är här av en anledning.
Vad vill du?
-Vänta! Nej! -Nej!
Jag minns dig.
Tidigare så ville du ha motorn.
Eller hur?
Den här gången vill du ha nåt annat.
Det var därför du tog hit roboten.
Eller hur?
Det var en fälla...
...för mig.
Varför?
Vad vill du mig?
Du kan få mig.
-Men låt mamma gå. -Nej!
Jag är bara här tack vare dig.
Ingen orsak.
Vad är det med dig? Vi klarade oss.
Ja. Vi överlevde, men inte tack vare det svarta fåret i familjen Robinson.
Det var Dons idé att använda lådan. Din idé att ta ut värmaren.
Smith använde trolldom för att rädda mr Jackson.
Nej, du räddade mr Jackson.
Vad menar du?
Tror du nån annan kunde övertala dr Smith att vara en god människa?
Vad är mer Robinson?
Här.
Ta för er.
-Choklad. Var fick du det ifrån? -Det är som guld här.
Det är lättare att få tag på guld. Ät det fort innan det beslagtas.
-Don West. -Sådär ja.
Du anklagas för att ha brutit mot tjänstekoden,
transport av illegala varor...
Ursäkta mig. Vad gör du? Han räddade oss precis.
De tar det säkert i beaktande.
Vad har ni för bevis?
Han erkände.
Vad?
Varför gjorde du det?
Det var värt det.
Du sa att maskinen bara kontrollerade Robot.
Vi kunde inte riskera Wills liv.
Här är det.
Han var här.
Nej!
Will Robinson.
Undertexter: Gunilla Jenkins