MINEKOLONI PÅ MÅNEN
ÅR 2257
Meddelelse til al kuppelpersonale og -beboere.
Grundet varslet meteorregn påbegynder nedlukning om syv minutter.
I bedes gå tilbage til jeres boliger og blive der indtil videre.
Jeg gentager. Nedlukningen starter om syv minutter.
-Nedlukningen begynder snart. -Tak. Jeg hørte slet ikke meddelelsen.
-Skal den blinke? -I dur ikke til at bryde reglerne.
-Så kom og hjælp. -Det var mig, der skaffede adgang.
-Giver du mig i det mindste svensknøglen? -Seriøst. Hvorfor blinker den?
Nok fordi vi stjæler den.
Sig det dog lidt højere for mikrofonernes skyld.
Bare rolig. Der er ingen mikrofoner hernede.
-Seriøst. Du behøver ikke have den der på. -De laver sikkert ansigtsscanning.
Borney, det her er ikke et fødevarelager. Og du ser åndssvag ud.
Min bror har fortalt, at de tog en dreng i at lave unoder hernede,
og de satte ham i en celle ude ved terrakomplekset,
hvor han sad i 60 år.
Nu gør du det igen. Du har katastrofemani.
-Det ord findes jo ikke. -Jo, det gør.
Hvad var det?
Gem jer.
Kom så, hurtigt.
Hvor er alle henne?
I deres bolig ligesom vi burde være.
Okay.
De er gået.
Jeg har ikke katastrofemani.
Nedlukningen starter nu. Hvad tager så lang tid?
Katastrofemani.
Hvor hurtigt kan du kortslutte en Rover?
Jah!
Hvad siger I så?
-Du sagde, der ikke var alarmer. -Jeg sagde det. Ingen lytter til mig.
-Vi ryger i fængsel på livstid. -Gør noget. Sluk den.
Klart nok. Jeg ved jo ikke hvordan!
-Hvad mener du? -Du gjorde det!
Din far er på forskerholdet. Gør noget!
Du må være Caleb. Jeg hedder Maria Slater.
Jeg undskylder ventetiden.
Der er få timer til nedlukningen, så her er lidt kaotisk.
TIDLIGERE SAMME DAG…
Vil du have chokolade?
Den er ægte. Den er lige ankommet med lastskibet her til morgen.
Caleb, er du bekendt med livsforsikringen i din fars kontrakt?
Ja. I tilfælde af at han døde under arbejdet i minen,
ville hans tilbageværende familie kunne komme til Omega.
Nemlig.
Det er vigtigt, at du forstår,
hvor meget vi alle værdsætter din fars arbejde.
Jeg kan kun forestille mig, hvor svært det må være.
Du mistede også din mor for et par år siden.
Syv. Hun døde for syv år siden.
Rejsen til Omega tager 75 år, som du nok ved.
Du vil selvfølgelig sove kryosøvn under hele turen.
Når du ankommer, vil det være som at vågne fra en lang, fredfyldt lur.
-Du vil stadig have samme alder som nu. -Skal jeg af sted? Kan jeg ikke blive her?
Det er desværre ikke muligt. Jeg forstår godt, hvis du vil savne dine venner.
Jeg ser dem aldrig igen. Når jeg vågner, er de gamle eller døde.
Du vil få nye venner på Omega.
Dine forældre gjorde et stort offer for at give dig denne mulighed.
Folk, som arbejder i minerne
læsser brændstof på transporterne til Omega i årevis,
så deres familie, deres børn, kan komme med dem.
De har varslet meteorregn i løbet af de næste 72 timer.
Når nedlukningen ophæves og faren er drevet over,
sættes du på en transport og er godt på vej.
Skulle den ikke først af sted om to måneder?
Planlægningen kan altid justeres lidt.
Måske virker det ikke sådan lige nu,
men det er virkelig starten på noget helt særligt for dig.
Kom så, Caleb. Du kan godt.
Vær nu ikke bange.
Hvad, hvis jeg falder?
Uha.
Det ville ikke være ret kønt, hva'? Vi kan gå ned igen.
Vi behøver ikke gøre det. Men hvis vi gør, skal du selv kravle op.
-Forstår du hvorfor? -Ja.
Skal vi gå ned?
-Nej. -Godt.
Så kravl videre.
Kan du se den lille stjerne lige der? Lige i kanten af den klynge.
-Kan du se den? -Ja.
Den brændte ud for mere end 100 år siden.
Den var så langt væk, at lyset endnu ikke er nået herhen.
Din mor plejede at sige, at det er som et minde.
Vi sad heroppe, og hun sagde, at livet var som en stjerne.
At alle vores minder om dem, som vi elsker, og de steder, vi har været,
det er det lys, vi ser. Selvom stjernen er borte.
Du er født her, vokset op her.
Kuplen er den eneste verden, du kender.
Du er gået glip af så mange ting. Det må vi rette op på en dag.
Hvordan?
Der er et sted, hvor din mor og jeg plejede at tage hen i smug,
inden du blev født, ved den østlige højderyg.
Det er det eneste sted heroppe, hun elskede.
Lige her.
Hvad er det særlige ved det?
Det får du at se. Når du bliver ældre, tager vi et roadtrip.
Et hvad?
Noget vi plejede at gøre på Jorden.
Det er den bedste rejseform.
-Hej.
Jeg tænkte nok, du sad her.
Hvordan gik det hos fr. Slater?
Jeg skal med en transport om tre dage. Så snart nedlukningen er ovre.
-Vi kan stadig nå det. -Det er okay. Vi behøver ikke…
Hey. Uanset hvad der er derude, ønskede din far, at du skulle se det.
Vi gør det.
-Jeg troede, vi havde mere tid. -Også mig.
Marcus, det her er for højt. Hvorfor kravler de så højt op?
-Du er der næsten. -Der er han.
-Har du dine piller? -Ja, jeg har.
Hvorfor skal du altid spørge til mine piller?
Fordi dit hjerte er stort som en asteroide.
Og din mund er stor som et sort hul.
Den var god.
-Hejsa. -Hej.
Kan vi mødes tættere på jorden næste gang? Det ville jeg foretrække.
-Hvordan gik det hos fr. Slagter? -Hun skræmmer mig.
Hun skræmmer alle.
Min bror har fortalt, at en dreng svarede hende igen, og han forsvandt i to dage.
Da de fandt ham, kunne han intet huske.
-Du ved godt, at det ikke er sandt. -Det ved du da ikke.
Min bror er et geni. Han ved den slags ting.
-Men fortæl os, hvordan var hun? -Hun gav mig chokolade.
Mener du ægte chokolade?
Manner, ægte chokolade. Jeg kan ikke huske, hvornår jeg sidst fik chokolade.
Stop engang. Hvad foregår der? Hvad er der galt?
Han rejser om tre dage.
Hvad?
Men den næste transport afgår først om to måneder.
Den afgår, når nedlukningen er ovre.
Men vi tager stadig af sted, ikke?
Selvfølgelig gør vi det. Vi tager af sted i aften.
-Er I sikre på, at vi er klar? -Jeg tror, vi har nok.
Forestil jer straffen, hvis vores tyveri bliver opdaget.
-Ja. -Vi har brug for mere ilt.
-De opdager det, hvis vi tager mere. -Ja, men ikke før i aften.
Nå, ja. Jeg har fået fat i en sprækkelapper.
-En hvad? -I ved, til sprækker.
-En tætningspen? -Ja, hvis du vil bruge fagtermen.
Hey, hurtigt. Dæk det til.
-Vent, vent. -Marcus, hjælp mig.
Caleb Channing?
Ja.
Din fars aske.
Jeg kondolerer.
Det var deprimerende.
-Er du okay? -Ja.
Sikker?
Du klarer den.
Jeg siger bare, at ved en nedlukning skal man bliver inde.
Så det er perfekt. Når vi først er ude, kan de ikke komme efter os.
-Så dækker forsikringen ikke. -De har varslet meteorregn.
Ja. Det varsler de hele tiden.
Har du nogensinde set meteorregn?
Hvordan skulle jeg det? Vi har aldrig før været udenfor.
-Du behøver ikke tage med. -Selvfølgelig skal jeg med.
Hvad med dig? Er du sikker på, du kan?
-Han skal huske sine piller. -Slap så af med de piller.
-Du bekymrer dig for meget. -Hvem skulle ellers gøre det?
Jeg vil udenfor.
Så er det afgjort.
Hey.
Vi har ikke adgangskoderne til garagen. Hvordan kommer vi ud?
Jeg har en idé.
Addison Weaver. Er det din idé?
Lad være med at glo. Ja, det er min idé.
Hun er kommet fra Jorden for få måneder siden.
Hun har ingen venner.
-Jeg har hørt, hun er sær. -Det kan jeg godt klare.
Hendes far er del af forskerholdet. Så hun har koderne til garagerne.
Er det mon en god idé? Skal vi bare indsmigre os for at få koderne?
Hør her.
Vi kan gøre noget for hende, når vi kommer tilbage.
Det er vores eneste mulighed for at komme af sted.
Godt.
Hej.
Hvad vil du?
Jeg hedder Dylan.
Fedt navn.
Tak. Jeg så dig sidde her, og jeg tænkte…
Hey, vent! Stop engang.
-Hey, helt ærligt. -Se dig for.
Addison, vent.
Det går vist ikke så godt.
Vent lige engang. Vent.
-Hey, hey. -Hvad?
-Hør… -Jeg ved, hvad I mener om mig.
At jeg er en forkælet jordtøs.
Folk taler kun til mig, hvis de er ude efter noget. Og svaret er nej.
For det første ved du ikke, hvorfor jeg kom over til dig.
Måske kom jeg, fordi jeg har medlidenhed med dig.
-Fedest. Er vi færdige? -Okay. Vent nu lidt.
Vil du ikke nok høre på mig?
-Kom nu? -Hvad?
Min bedste ven rejser fra os. For evigt. Okay?
Hans far blev dræbt i sidste uge.
Det er jeg ked af.
Det vidste jeg ikke.
Hun sladrer sikkert til fr. Slagter. Så er vi på den.
Du er nødt til at tro på det.
Jeg tror da på det. Jeg tror, hun vil sladre.
-Prøver du på at skræmme os? -Hvorfor skulle hun hjælpe os?
Hvad skal I bruge koderne til?
Vi skal låne en Rover til langdistancekørsel.
-Hvorfor? -Fordi vi skal et sted hen.
-Hvor skal I hen? -Det er ligegyldigt.
-Ikke hvis I vil have koderne. -Okay.
Der ligger et krater en dagstur herfra i den ottende kvadrant.
Ingen må tage derhen. Ikke engang minearbejdere.
Du skal blot give os koderne, så vi kan få fat i Roveren.
Jeg forstår ikke, hvorfor du gør det her.
Fordi hans far ønskede det.
Ja, jeg forstår godt, hvorfor han gør det. Hvorfor gør du det?
Han er min ven.
Ja. Okay.
-Jeg skal nok skaffe koderne. -Vil du?
På en betingelse.
Ja. Nævn din pris.
-Hun vil hvad? -Hun vil med, okay?
Hvorfor?
Det ved jeg ikke. Ellers giver hun os ikke koderne.
Det her er en dårlig idé. Nej.
-Nej, det er den værste idé nogensinde. -Hvorfor?
-Fordi hun er fra Jorden. -Og?
Jordfolk har andre måder at gøre tingene på. De er mærkelige.
Du er mærkelig.
-Lad os give hende en chance. -Men hun er udenforstående.
Vi får ikke koderne, hvis hun ikke må komme med, vel?
Det er korrekt.
-Lad os stemme om det. Er I for? -Ja.
-Det skal være enstemmigt. -Ind med lappen.
-Tak. Lad mig vinde den her gang. -Hey.
-Niks. -Helt ærligt.
-Niks. -I vælter mit glas.
-Hvad laver I? -Er I færdige?
Hvad siger I?
Lad os stjæle den Rover.
Klart nok. Jeg ved jo ikke hvordan!
Jeg sagde det jo. Jeg sagde, det var en dårlig idé!
Borney, du hjælper ikke, så kan du ikke…
Ja, det er fint.
Meddelelse til al kuppelpersonale og -beboere.
Nedlukning af alle kuppelfaciliteter begynder om tre minutter.
-Vi må se at komme af sted. -Nå, det synes du?
-Iltbeholdningen er fin. -Okay, det ser godt ud.
-Marcus? -Jeg har det.
-Er du sikker på, du kan køre den? -De kører jo stort set sig selv.
Jeg har styr på det.
-Gå ud og tast dørkoden ind. -Så I kan køre uden mig? Nej tak.
Lad mig. Hvad er koden?
-Den er 10, 28, 58. -10, 28, 58. Okay.
Hey, hvad er det?
Bare en souvenir fra Jorden. Du sagde, det var et roadtrip, ikke?
-Okay. -Jordfolk.
Meddelelse til al personale.
Nedlukning begynder om et minut.
Ved du, hvad det bedste ved roadtrips er? Man kan køre fra det hele.
Uanset hvad der er sket før.
Uanset hvilke fejl du har begået, eller hvilke drømme der er gået tabt.
Uanset hvad der er af forventninger til dig.
Lad os køre.
For nu bestemmer du. Det er dig, der vælger vejen.
Og det er vigtigt at huske, at det ikke kun handler om, hvor du skal hen.
Men hvordan du kommer derhen, og hvem du er sammen med.
Du vil aldrig være helt den samme, når turen er ovre.
I det magiske rum, der opstår mellem dit udgangspunkt og bestemmelsessted…
…er du fri.
Du er herre over din egen skæbne.
Vi gjorde det. Vi er udenfor.
Se lige.
Det fortsætter i en uendelighed.
-Er du okay? -Ja.
Manner, hvor bliver det fedt.
Vi er… ligesom eventyrere nu. Hvad hedder det nu?
-Herrer over vores egen skæbne. -Ja. Herrer over vores egen skæbne.
-Er I klar til at se månen? -Ja.
Af sted!
Vi skal se en masse steder, være sammen. Det bliver vildt sjovt.
-Lad mig tage rattet. -Det bliver sjovt.
Af sted!
-Hvad bruges den her til? -Nej, ikke dem.
Er det her… Den her stopper…
Vi er på rette vej. Vi har kørt i cirka to timer.
Så vi har omkring ti timer tilbage.
Hey, det er ikke sjovt!
-Væk med dig. -Hat. Giv mig min hat.
Stop!
-Hey. -Du skulle se dig selv.
-Hold da op. -Det er bedre.
Addison, ser det bedre ud?
Er det transporten?
Ja.
Tid til dine piller.
-Hvad hjælper de på? -Han har et kæmpe hjerte.
Lægerne mener, han dør om et par år.
-Gider du lige? -Hvad? Det gør de.
Men det gør han ikke. Han tager sine piller.
-Så er alt jo godt. -Hey.
Ikke så hurtigt. Du skal drikke vand. Ellers hoster du bare.
Hey.
Hey, venner. Se lige der.
Jeg har aldrig set noget lignende.
Gad vide, hvad det skal være?
Min far har fortalt mig om det.
Han sagde, at for længe siden, da de først kom op fra Jorden og begyndte at bygge,
var Månen noget helt særligt.
Et slags paradis.
Den slags sted som folk på Jorden kun kunne drømme om.
Men så fandt de Omega, og det hele stoppede.
Nu står der en masse ufærdige ting her.
-Tænk, hvis de havde gjort det færdigt. -Ja. Det ville være ret fedt.
-Er bygningerne på Jorden så store? -Ja, de fleste er større.
Hvad er der ellers af forskelle?
-Mellem Jorden og Månen? -Ja.
Tja. Der er…
Der er træer med blade, som skifter farve om efteråret.
Vand. I har intet fjernsyn. Jeg har ikke set en bog, siden jeg kom.
I har ikke noget musik, regn, sne, vind, vejr, den slags.
Lærer I ikke den slags i skolen?
Nej, i skolen lærer vi, hvordan man udvinder helium,
hvordan man klarer den lave tyngdekræft i minerne og håndterer heliummet.
Så de rige kan få brændstof nok til at komme til Omega.
Det er et fantastisk program.
Hvorfor ved I så så meget om Jorden?
Fordi min far voksede op der.
-Og? Gjorde alle jeres forældre ikke det? -Ikke mine. Men min bedsteforældre gjorde.
-Borney, hans… -Oldeforældre.
Ja. Og Marcus. Hvor længe har din familie været på stenen?
Længe.
Det giver ikke nogen mening. Kontrakten er på 20 år.
Bagefter kan man tage sin familie med til Omega.
Det er det, de fortælle en. Men hvis du kommer for sent til en vagt.
-Eller bliver forkølet… -Eller forsinker produktionen…
Så forlænger de ens kontrakt.
Min far skulle arbejde seks år af fra sin far, inden han kunne begynde på sine 20.
Det er et stort fupnummer.
Undskyld. Det…
Det vidste jeg ikke.
Er himlen virkelig blå?
Hvad?
Er himlen på Jorden virkelig blå?
Ja.
Når det er dag. Så er den virkelig blå.
Hold da op.
Caleb, hvad er der i krateret?
Det ved jeg ikke.
Når min far talte om det,
sagde han bare, at det var vigtigt for min mor, at jeg så det.
Engang nævnte han noget om en bæk, der delte sig i to.
En bæk? Inde i krateret?
Han var nok bare forvirret.
-Der ligger nok en skat der. -Det tror du altid.
Min bror har fortalt, at de første nybyggere havde skatte med sig.
De gemte dem alle mulige steder.
Hvis der er nogen skatte, var de blevet sendt til Omega.
Det ved du ikke. Når jeg finder en skat, får du ikke del i den. Så vil du sige:
"Kom nu, Borney, lad mig få noget af din skat?"
Og så vil jeg sige: "Desværre, Dylan. Du må tro mere på mig næste gang,
så kan det være, at du kan få noget af min næste skat."
Sig skat en gang til, og jeg smider dig ud uden dragt.
-Skat. -Så er det nok. Nu ryger du ud.
Hey, hey.
Apropos at gå udenfor.
Er I klar til at more jer?
Tak.
-Okay, er du klar? -Ja.
-Godt. Du er klar. -Tak, Borney.
Wow, din dragt er meget flottere end vores.
Min far har givet mig den.
Hvem vil gå først?
Marcus, du burde gå først.
-Ja. -Ja, mand. Helt sikkert.
Okay.
Hey, Caleb. Se!
Hvor er det fedt.
Se. Jeg kan hoppe helt vildt højt.
Ja!
Det har du nok aldrig prøvet på Jorden.
Det er fantastisk!
Wow, se lige der.
Er det Jorden?
-Addison, hvor boede du henne? -Klap i.
Hvad?
Ved I hvad?
Lad os lave noget sjovt.
De to hold står lige ved slutningen af niende inning. Nu skal han ramme.
Det er Tollefsons tur.
Weaver vil forsøge at vinde seriens nervepirrende syvende kamp.
Så er det nu, mine damer og herrer, og hjemmepublikummet ved det!
I kan høre dem råbe:
"Weaver, Weaver."
-Hvad har hun gang i? -Aner det ikke.
Han gør sig klar til at skyde.
Tollefson slår et stjerneslag!
-Du skal fange den! -Den flyver ud i rummet.
-Løb i det mindste rundt om baserne. -Hvad for noget?
Er det et af de mest populære spil på Jorden?
Ja. Med tyngdekraft.
-Seriøst? -Månen er for nederen.
Jeg kunne godt lide det.
-Hey, hvor skal du hen? -Ud at gå en tur.
-Gå ikke for langt væk. -Nej, nej, far.
-Jah! -Lad være med det.
Kom så, Dylan.
-Ikke højere op. -Hej, jordtøs. Se lige mig!
-Hvor vildt. -Ser du det?
Husk, at legen hedder Opsendelse. Jo mere kraft, jo højere kommer I op.
I skal sætte jer helt ned på hug og støde hårdt, mens I åbner ventilen.
Er det ikke farligt?
-Vær nu ikke et pattebarn. -Du er et pattebarn.
Hvad fanden har I gang i? Er I ude på at slå jer selv ihjel?
Slap af. Beholderen skal bare åbnes lidt på nedturen, så det går langsommere.
Og hvad, hvis kablet knækker?
Så ender I ude midt i rummet!
Det er lavet til at kunne bære flere tons.
-Og I ødsler med ilten. -Det er en ekstra beholder.
-Vi har faktisk brug for ilt herude. -Bruger vi den ikke, går den til spilde.
Det er virkelig dumt sagt.
Vent, Dylan.
Hvad ved du? Du syntes, baseball var sjovt.
-De har varslet meteorregn! -Kan du se nogen meteorer?
Helt ærligt, jordtøs.
Bare indrøm det. Du er bange.
Hende kan jeg godt lide.
Hun er pænt sej.
Ja. Hun er god nok.
Det er godt, Addison!
Nå? Hvad synes du?
Jeg ved det ikke. Måske har du alligevel lidt ret.
Det var en lille smule sjovt.
Du har styr på det.
Hvor er det fedt!
Er du klar?
Nej, jeg har faktisk glemt noget i Roveren.
-Tre, to, en. -Hvad?
Opsendelse!
Herrer over vores egen skæbne!
-Du kan godt, Dylan! -Ja.
Ja!
-Hun er virkelig god. -Highfive.
Utroligt.
Ja!
Hey, vent.
Så er det dig, Borney.
Ja, Borney!
-Nej, nej. -Borney!
Hvad gør vi?
Hjælp! Jeg vil ned.
Borney, du skal lukke for beholderen.
Luk ventilen på beholderen. Okay?
Den gled ned. Jeg kan ikke få fat i den.
Vi er nødt til at gøre noget.
-Hvad? -Det ved jeg ikke!
Hjælp. Jeg vil ned igen.
-Vi må handle hurtigt. -Og gøre hvad?
Marcus, hvad laver du?
Vent. Jeg kommer med jer.
Du skal guide os.
-Du må være vores øjne hernede. -Jeg…
Kom nu. Vi har brug for dig.
Okay.
Marcus, du skal mod højre.
Når Borney frakobler beholderen, falder han. Du er nødt til at fange ham.
Vi skal nok få ham tilbage. Hey! Vi skal nok få ham tilbage.
Borney, du klarer det godt. Bevar roen. Det skal nok gå.
-Okay. -Kom så!
Borney, Marcus er på vej.
Hør nu her. Du er nødt til at frakoble din beholder.
-Jeg kan se ham. -Okay.
Borney, du kan godt.
Ræk ned og træk i stroppen.
Marcus! Pas på!
Marcus!
-Tag min hånd! -Hjælp mig, Marcus.
Jeg har ham.
Jeg kan ikke holde fast.
-Jeg kan ikke holde fast. -Borney!
Hjælp!
Nej. Nej!
Jeg er lige bag jer!
Pas på!
Jeg foretrækker baseball.
Borney! Er du okay?
-Jeg har det fint. -Sikker?
Okay.
Du må hellere lappe din strop. Godt, at vi har sprækkelapper.
Er I okay?
Ja. Vi har det fint.
-Vi bliver nødt til at tage tilbage. -Hvad?
Til kuplen. Vi må tage tilbage.
Hør. Jeg forstår dig godt, okay?
Du havde ret.
Det var dumt.
Jeg er da ligeglad med, om jeg havde ret. Vi har brugt for meget ilt.
Det ved du da ikke.
Du sagde, I tog én ekstra beholder med. Vi mistede to.
Plus det I brugte på at komme ud og tilbage.
Vi kan ikke engang nå krateret.
Vi finder en løsning. Ikke?
Vi var alle sammen med. Det er ikke din skyld.
Vent.
-Hvad, hvis vi kan få fat i mere? -Hvordan?
-Har du stadig din projektor? -Hvordan kan den hjælpe?
Det får I at se.
AFSTAND TIL DESTINATION
-Nej, drej til venstre. -Jeg…
Det er venstre.
-Leder du efter… -Ja.
-Hvad leder vi efter? -Vent. Lige der.
-Hey! -Zoom ind der. Vil du være sød?
-Hvad er det? -Det er der, vi får mere ilt.
Det er en gammel station.
Her fik minearbejderne deres forsyninger til længere ture.
Mon der er noget tilbage?
Det er vores eneste mulighed for at nå krateret.
Selv hvis planen virker, vil vi være herude længere end planlagt.
Der er stadig tid. Nedlukningen er ikke engang halvvejs.
Men på et tidspunkt er vi nødt til at sove.
Ja, men lad os sikre os, at vi kan trække vejret først.
Så hvis vi ikke kører tilbage, hvor kører vi så hen?
Til en station. Det er der, vi får mere ilt.
En station? Hvilken station?
Der er ikke andre end…
-Vent. Ikke den station? -Nu begynder han.
Er det din spøg? Det er den station! Der kan vi ikke tage hen.
Borney, det er bare historier.
Vent. Hvad?
Der er rumspøgelser.
-Vi må vende om. -Vi vender ikke om.
-Borney, der findes ingen rumspøgelser. -Det ved du ikke. Du tror, du ved alt.
-Min bror siger… -Gider du lige!
Ved du hvad? Din bror er for nederen.
-Tag det i dig. -Nej.
Jo.
Han vil bare skræmme dig.
Han fortæller dig alle de historier for, at du bliver bange for alt.
-Han er en taber! -Du er en taber!
-En kæmpe taber. -I det mindste er han ikke en kujon.
Hvad sagde du?
-Kom her! -Hey.
Stop!
-Ikke et ord om min bror! -Dylan, stop!
-Hvad siger du? -Slip mig!
-Så er det godt. -Slip.
-Slip ham. -Hørte du det?
Hey, stop det, alle sammen.
Er det sådan, I vil tilbringe vores sidste dage sammen?
Seriøst.
Undskyld.
Virkelig. Det burde jeg ikke have sagt.
Ja. Det burde jeg heller ikke.
Jeg elsker dig.
Ja, ja. Jeg elsker også dig.
-Tror du virkelig, der er ilt derinde? -Det er en tidligere forsyningsstation.
Men det er længe siden.
Hvor længe?
-Hey. -Hvad i…
Hvad?
Jo hurtigere vi tænder lyset, jo hurtigere finder vi iltbeholderne.
-Ja.
Kom.
Pas på.
Rumspøgelser!
Hjælp!
-Rumspøgelserne har god smag. -Hvad er det her for et sted?
Det er ikke en station. Det er et prøvehus.
Et hvad?
Når en entreprenør på Jorden vil bygge et nyt kvarter,
plejer de at begynde med et hus. Det er en slags udstillingsmodel.
Er det sådan, husene her ville have set ud?
Det er virkelig hyggeligt. De her er super skræmmende, men…
Vi bliver fri for at sove i Roveren i nat.
Du sover stadig i Roveren. Du snorker.
Det bliver godt at få dragten af.
Her burde være masser af ekstra udstyr.
-Hvor er det henne? -Vi har ikke tjekket overalt.
Det har du ret i.
Hvem talte Borney om?
-I Roveren? -Ja, jeg ved, hvad du mente?
Hvad vil du gerne vide?
Du er bare så…
Bare glem, at jeg spurgte. Her er ingen iltbeholdere.
Okay, fint.
Du ved, at min far skulle arbejde seks år af fra sin far,
inden han kunne starte sine 20.
En dag kunne han bare ikke tage det mere.
Han sneg sig ombord på en af lastskibene til Jorden.
De fandt ham lige efter, de lettede.
Lad være med det der.
-Hvad? -Lad være…
Du skal ikke stå og kigge på mig og have ondt af mig.
Du kan have ondt af Borney. Jeg elsker ham, men han er ikke skabt til det her.
Marcus store hjerte skyldes nok, at hans familie har været her for længe.
Det har påvirket ham.
Så du kan have ondt af dem. Jeg har ikke brug for din medlidenhed.
Medlidenhed?
Mand, I tror, I er de eneste, der har problemer.
Tror du, mit liv er perfekt?
-Det ved jeg ikke. -Nemlig. Du ved intet om mig.
Jeg er bare en pige, der hjalp jer med at stjæle en Rover.
Ikke?
Jeg har ikke medlidenhed med dig. Jeg ville bare lære dig at kende.
Jeg snorker ikke.
Seriøst? Når du tager en lur, ryster jorden på Omega.
Nej, den gør ej.
-Det kan du ikke vide. Du sover jo. -Jeg ville vide det.
Her er mange ting.
Det vil tage en krig.
Tror du, Caleb morer sig?
Jeg ved, han er ked af at skulle af sted og det med sin far.
Men jeg… Jeg vil bare have, at han morer sig.
Ja.
Lov mig, at du altid tager dine piller.
Lov det.
Okay. Det lover jeg.
Far?
Er du herinde?
Hvad?
-Hvorfor sidder du her i mørket? -Regnestykket går ikke op.
Hvad?
Der er ikke nok tid.
Regnestykket går ikke op.
Far.
Hvad snakker du om?
Da din mor var gravid, frygtede hun, at du måtte blive her.
At du blev 18, inden vi havde opfyldt kontrakten. Men regnestykket gik op.
Hvis vi bare arbejdede hårdt og holdt fokus.
Men så blev din mor syg.
Og det tog for lang tid.
Jeg troede, jeg ville indhente det og arbejde det af, inden du blev 18.
Inden de gav dig 20 år.
Og jeg prøvede. Det gjorde jeg virkelig.
Hey, Caleb, er du der?
Har I fundet noget?
Det kan du tro! Og vi har ikke kun fundet iltbeholdere.
Vi har fundet et festmåltid!
KryoGourmet EN MÅNEDS GOURMETRATIONER
Sikke et måltid.
Det var fantastisk.
Jeg anede ikke, der fandtes så mange forskellige former for mad.
Vil du have noget?
-Den var god. -Imponerende.
Jeg tror aldrig mere, jeg vil spise noget.
Jeg har så mange smage i min mund lige nu.
Hvad er det?
Der står "frysetørret is."
-Smager det godt? -Jeg har aldrig smagt noget lignende.
-Lad mig smage. -Vent.
Lad mig smage.
-Giv mig noget. -Du skal dele.
-Hvor lækkert. -Du kan…
-Du må dele. -Giv mig noget.
Nå, det mener du.
Kom nu. Et stykke.
Så hele verden var faktisk i krig med hinanden.
Flere millioner mennesker døde.
Hvor vildt.
Ja, og det er ikke det eneste.
Det hele skete igen 20 år senere.
Man kan finde så mange ting i historiebøger.
I ville elske det.
En masse forskellige ting, der går tusindvis af år tilbage.
En masse forskellige kulturer og overbevisninger og…
Det hele er så smukt og bedrøvende og så…
Jeg ved ikke. Men det hele er sket i virkeligheden.
Folk syntes, det var det allervigtigste i hele universet.
Og Jorden betød alt for dem.
Nu tænker folk kun på, hvornår de kan komme til Omega.
Min bror elskede historie.
Har du en bror?
Ja, han hedder Charlie.
Han er ti.
Han er ombord på et transportskib til Omega i dette øjeblik.
Forstår I,
da mine forældre blev skilt,
var det ikke nok for min mor at flytte ud af huset som et normalt menneske.
Hun valgte at ligge 75 år i kryosøvn for at slippe for at se min far igen.
Og min far kunne af en eller anden grund ikke lade hende få det sidste ord.
Så han forlod også Jorden.
Og her sidder vi.
Hun tog Charlie med sig på transporten.
Min bedste ven.
Det gør mig ondt.
Jeg har ikke brug for din medlidenhed.
Hey, Borney. Vær forsigtig.
Borney.
Velkommen til Alfaprojektet.
Du er en af de heldige udvalgte, der får
den enestående mulighed for at købe en af vores luksuslejligheder
her på Månens overflade.
Er du spændt?
Du lytter til Alfaradio.
Vi dykker ned i fortiden og lytter til nogle gode gamle hits.
Jøsses. Hvornår er den fra?
Spørg mig ikke. Jeg har aldrig hørt den.
-Bare de var blevet ved med at bygge. -Det havde været et fedt sted at bo.
-Det er ikke bygget til folk som os. -Men det vil aldrig blive brugt.
Hør her.
Det her sted er indbegrebet af alle deres brudte løfter.
Ligesom folks kontrakter.
De kunne have forbedret planeten, men var ligeglade. Det bør vi også være.
Ja.
-Ja. -Ja!
-Herrer over vores egen skæbne! -Ja!
Ja!
Hej. Rart at møde dig.
Nej, nej.
Nej, det er kontrolpanelet til ilttilførslen.
Godt observeret.
Ja!
-Kan du ikke sove? -Jeg får rigelig med søvn lige om lidt.
Det er ikke en småkage.
Hvad?
-Jeg har allerede spist en. -Han taler ofte i søvne.
Det er løgn.
Det er virkelig mærkeligt.
De fleste mumler. Dylan diskuterer.
De vil savne dig.
Det ved jeg godt.
Første gang jeg mødte Dylan, var den aften min mor døde.
Jeg gik hen til kiosken.
Jeg havde grædt uafbrudt i flere timer, og pludselig indså jeg, at jeg var sulten.
Jeg følte, at hvis jeg bare kunne få en sandwich,
så skulle det hele nok gå.
Men da jeg stod ved kiosken, var den lukket.
Hvad gjorde du så?
Jeg skulle til at gå tilbage til beboelsesområdet,
da Dylan pludselig springer ud af ventilationsskakten over døren.
I månedsvis havde han stjålet frugttærter til sin mor.
Så vi sneg os ind igen og sad resten af natten
i et kæmpe køleskab og spiste sandwicher.
Jeg kendte ham ikke engang, men han sad stadig sammen med mig hele natten.
Hvorfor fortæller du mig det?
Det bliver hårdt for ham.
Når jeg er væk.
Hårdere for ham end de andre.
Han får brug for en, der bliver oppe sammen med ham og spiser sandwicher.
-Jeg kender ham knap nok. -Han kendte heller ikke mig.
Vi er faktisk ret ens.
Hvad mener du?
Ingen af os kan længere være den, vi er.
Vi er begge noget andet nu.
Jeg er bare pigen fra Jorden, og du er bare ham med de døde forældre.
Jeg har jo allerede sagt, den ikke skal være grøn.
Ja.
Er vi der snart?
Nej.
Vi er fem minutter tættere på end sidst.
-Hvor langt er der? -Kortet siger halvanden kilometer.
Hvad sker der?
-Hey, hvad foregår der? -Det ved jeg ikke.
Hvad?
Hvad har du lavet?
Ikke noget. Det er en gammel model.
Kom nu.
Nu er vi på spanden.
Kom nu.
Okay.
-Hvor meget ilt har vi? -Ikke nok til at nå tilbage til kolonien.
-Kan vi nå hen til krateret? -Ja, det har vi nok til, men…
Er det nu smart?
Hey. Hvad laver du?
-Det er nødsignalet. -Ja. Vores Rover er brudt sammen.
-Du godeste. -Vi er på den, når de finder os her.
Vi er endnu mere på den, hvis de ikke gør.
Hør her. Redningskøretøjerne kan først køre ud, når nedlukningen er ovre.
Vi kan sagtens nå hen til krateret. Vil I ikke vide, hvad der er derude?
Vil du ikke?
Du må love mig en ting.
Vil du love mig det?
Okay.
Hvis der sker mig noget,
må du love mig at tage hen til krateret, som vi har talt om.
Far. Hvad skulle der ske dig?
Ingenting.
Jeg… Jeg har lovet din mor det.
Dengang hun døde, holdt jeg hendes hånd, og jeg lovede hende, at du ville se det.
Så lov mig det. Lov mig, at du tager derhen.
Okay. Det lover jeg.
Okay. Uanset hvad.
Og du skal lede efter stedet med bækken. Den deler sig i to.
Det er der, du skal lede. Der ligger det.
Far. Jeg ved ikke, hvad det betyder.
Det er okay. Det vil du få at se.
Det vil du.
Okay?
Godt.
God dreng.
Hey.
Jeg elsker dig, Caleb. Mere end noget andet. Det ved du godt, ikke?
Ja, far. Jeg elsker også dig.
Min lille dreng.
Hey, venner.
Jeg tror, vi er fremme. Kom.
Vi er fremme.
-Hvad tror I, det er? -Wow.
Vi gjorde det virkelig. Vi er fremme.
Ja.
Den sidste, der er nede, får ikke del i skatten.
Vent, Borney.
Marcus?
-Har du haft det så sjovt på Jorden? -Jeg har aldrig haft det så sjovt.
Hey, kommer du?
Ja.
Okay.
Jah!
Caleb. Det her er for fedt!
Jah!
FORTIDEN ER ALDRIG LANGT VÆK
-Marcus. Har du fundet noget? -Jeg leder stadig.
Gutter. Se lige her.
FORTIDEN ER ALDRIG LANGT VÆK
Hvad betyder det?
Jeg har fundet dørbetjeningen.
Det finder vi ud af.
Dig først, Caleb.
Du kan godt.
-Seriøst. -Det kan umuligt være det her.
Det er bare et kæmpe tomt rum.
Vi må være det forkerte sted.
Måske er det, som plejede at være her, væk.
Wow.
"På gyldne vinger har vi nået stjernerne.
Men lad os aldrig glemme den himlen, som vi forlod."
Hvad laver du?
Jeg har været i sådan et rum før. Giv mig lige et øjeblik.
Wow.
Fedt!
Hvad foregår der?
Jeg tror, vi skal dø.
-Vi skal ikke dø, Borney. -Giv det et øjeblik.
Ser vi det samme?
Marcus, se!
Det er smukt.
Wow.
Utroligt.
Er det…
Det er Jorden.
Det er mit hjem.
Se!
Den er blå.
Der ser I? Jeg sagde, vi ville finde en skat.
-Hvad? -Nej.
Nej, hvad skete der?
Er der ikke mere?
Det ved jeg ikke.
-Nej, nej. -Få det tilbage.
Du kan få det tilbage, ikke?
-Jeg kan forsøge. -Kom nu.
Hey, Caleb, hvad har du fundet?
Det var det, som din far ønskede. Han ville have været stolt.
-Det skal du ikke sige. -Hvad?
Hey, Caleb, stop.
Jeg forstår godt, det er hårdt. Okay?
Men du kan ikke bare…
Det var ikke et uheld.
I minerne.
Det var ikke et uheld, der skete.
Min far kendte til livsforsikringen. At jeg kunne blive sendt til Omega.
-Jeg fortæller det til fr. Slater. -Hvad?
Måske vil hun ophæve livsforsikringen.
Så kan jeg blive.
Det her er noget rigtig lort.
Men det er lige meget.
For du får lov til at komme af sted.
Det din far gjorde, var gjort i kærlighed til dig.
Jeg ville give alt for at komme væk herfra. Det ville vi alle sammen.
Men vi vil være her, indtil vi dør. Og det er fint nok.
Ved du hvorfor?
Når du tager af sted, tager en del af os af sted.
Du tager af sted for resten af os. Det skal nok blive fantastisk.
-Du vil glemme alt om Månen. -Nej.
Jo, du vil.
Og det bør du.
Caleb, du har så meget mere i vente.
Så mange ting du vil se og gøre.
Du bliver en leder.
En, som folk stoler på.
En, der tør ting, som andre frygter.
Det får du ikke lov til at ødelægge.
Marcus! Hey!
Åh nej.
-Marcus! -Det er okay.
Jeg har det fint.
Hvad skete der?
-Hans puls er alt for svag. -Men han har taget sine piller.
-I har aldrig været udenfor før, vel? -Nej.
Den lave tyngdekraft kan være årsagen.
Giv ham en pille til.
Men de ligger i Roveren.
-Hvorfor sagde du ikke noget? -Jeg ville ikke ødelægge turen.
-Nej, nej. -Kom.
-Han må tilbage til Roveren. -Lad os komme af sted.
Okay. Kom.
Jeg er lige bag dig.
Kom. Ja, skub.
Tag min hånd.
Hvad var det?
Meteorregnen.
Løb!
Marcus, jeg hjælper dig.
Pas på.
Kom.
Hey, kom så.
Roveren er lige der.
-Vi må løbe derhen. -Det går ikke.
Jo, det gør. Borney, se på mig.
-Jeg kan ikke. -Skal vi dø herude?
-Skal Marcus dø? -Nej.
Så sig, at du godt kan.
Jeg kan godt.
-Sig, du kan. -Jeg kan godt.
Så løb!
Løb. Jeg holder øje med jer.
-Kom så. -Kom.
Kom!
Den her vej!
Kom så!
Borney. Vi er lige bag dig. Kom. Vi skal skynde os.
Vi skal have Marcus ind.
Hey. Hvor er Addison?
Addison? Hvor er du?
Addison!
-Derovre. -Addison, kan du høre os?
-Vi kommer og henter dig. -Kom.
Okay.
Nej! Dylan. Bliv, hvor I er. Dylan. Kan du høre mig? Svar mig.
Hej!
Morer du dig?
-Godt. Lad os smutte. -Duk dig!
Nej!
Dylan!
Vi må…
-Men, Borney. Døren. -Det er fint.
-Døren. Vent. -Nej. Det er okay.
Døren er lukket. Det skal nok gå.
Okay.
Revnen må forsegles.
-Holder det? -Aner det ikke.
Vi kan ikke blive her. Han må op. Vi må af sted.
Okay. Det hele skal nok gå.
Hvor er de andre?
-Er du klar? -Okay.
Så løber vi.
Åh nej.
Jeg hjælper. Kom.
-Lad os… -Få ham op.
Kom så.
Kom så, Borney. Åbn døren.
Hvad er der sket?
-Er han… -Han er okay.
Han er…
Det skal nok…
Redningskøretøjerne er her snart.
Nej, de er ej.
Stormen.
Der er stadig nedlukning.
De kommer ikke.
Det må du ikke sige.
-Det er jeg ked af. -Nej. Det må du ikke sige.
Okay. De skal nok komme.
Ikke? Alt skal nok blive godt igen.
De skal nok komme.
Addison. Hvad sker der, når man løber tør for ilt?
Tja…
Først bliver niveauet lavere.
Jeres dragt vil begynde at genbruge kuldioxid.
Og I vil blive rigtig trætte.
Når I først sover, vil dragten lukke ned.
Den vil forsøge at få ilten til at række så langt som muligt.
På et tidspunkt, vil I bare…
…få fred.
Det er fredeligt.
Nå.
Det lyder vel okay.
Caleb?
Jeg er lige her.
-Hvor længe har jeg sovet? -Et stykke tid.
Mindst et par timer.
Redningskøretøjerne?
De er på vej.
Det hele skal nok gå.
Du er rimelig dårlig til at lyve.
Er de…
De sover bare.
Jeg burde ikke have slæbt jer med herud.
Du er en idiot.
Det var de bedste to dage i mit liv. Det gælder også for dem.
Vi fik himlen at se.
Den var så blå.
Jeg har aldrig set noget så fantastisk.
Så jeg gider ikke høre om din dårlige samvittighed.
Desuden tvang du os ikke til noget.
Jeg havde slæbt dig med, om du ville eller ej.
-Det er sandt nok. -Det kan du bande på.
Og du må ikke grine. Det bruger for meget ilt.
Du vil altid være min bedste ven.
Uanset hvad.
Det ved jeg godt.
Dylan?
Dylan, hvad sker der? Dylan?
Dylan.
Månerover?
Her er redningskøretøj to. Kom ind?
Vi har visuel kontakt og nærmer os.
Kan I bekræfte?
Dylan?
Venner?
Ikke for hurtigt. Din krop har været igennem en hel del.
Er de andre okay?
Alle har det fint.
Turen var en succes.
Turen?
Hvilken tur?
På transporten.
Du er på Omega.
Hvad?
Nej.
Nej! Nej!
-Jeg må af sted. -Det kan du ikke. Det skal nok gå.
Jeg var lige ombord på Roveren. Jeg fik ikke sagt farvel.
Det er svært i starten. Du skal lige vænne dig til det.
Det her hjælper måske.
-Hvad er det? -Beskeder fra månekolonien.
Fra de sidste 75 år, mens du sov.
Du skal bo hos en plejefamilie.
De kommer i eftermiddag. De glæder sig til at møde dig.
Hejsa. Du hører først det her om lang tid. Det er pænt underligt.
Nå, der er nogen, der gerne vil sige hej.
Hej, Caleb!
-Hvor skal jeg tale? -Ind i mikrofonen.
-Der er den. Hej, Caleb! -Hej, Caleb. Jeg håber, Omega er fed.
Godt. Vi skal videre. Vi har begrænset tid.
Du skal vide, at alle har det godt, så du skal ikke være bekymret, når du vågner.
-Addison har talt med sin far… -Jeg råbte af ham.
Ja, det gjorde hun.
Han sagde, jeg kunne bruge senderen en gang om året.
Så der er masser at lytte til, når du vågner.
Og hør her. Du skal ikke være ked af det. Det hele skal nok gå.
For dig, for os, for alle. Jeg elsker dig, mand.
-Også mig! -Addison elsker dig også.
Hejsa.
Tænk, at der allerede er gået et år.
Hvad mon du har sagt til Addison? Hun vil ikke lade mig være i fred.
Hele året er hun dukket op med sandwicher. Det er vel ikke så ringe.
Hey. Vi savner dig alle sammen.
Vi taler altid om dig.
Tænk, at der er gået så lang tid.
Det føles, som om vi planlagde vores tur i går.
Hej.
Og nu arbejder jeg i minerne.
Det har i det mindste betalt sig at gå i skole.
Ja.
Det er ikke så slemt.
Borney og jeg er på samme hold. Marcus forsøger at skifte til vores.
Addison holder en masse protester. Hun forlanger ændringer i kontrakterne.
Det er sjovt.
Vi gik ned ad gangen en dag,
og hun tog min hånd.
Og ingen af os gav slip.
Caleb! Hun gjorde det!
Hun gjorde det faktisk!
Hun fik dem til at lukke smuthullerne i kontrakten.
Minustimer kan ikke længere gå i arv fra en generation til den næste.
Borney hjælper hende med at oprette en kommission
for at starte de gamle byggeprojekter op igen.
Så Borney går med jakkesæt og slips nu.
Ja, men vi driller ham stadig med rumspøgelserne.
Jeg er tidligt på den i år, men jeg kunne ikke vente. Jeg har friet til Addison.
Hun sagde ja.
Jeg tænker på den dag, hvor vi mødtes i kantinen.
Vi var så nervøse for at tage jordtøsen med.
Nu skal du høre.
Marcus har oprettet en baseball-liga. Det lader til, at børnene kan lide det.
Nu har han et helt hold, der kan minde ham om, at han skal tage sine piller.
Addison er gravid.
Jeg skal være far. Er det ikke utroligt?
-Hvor ligger det? -Følg stien.
Når jeg ser alt det, der har ændret sig,
vores liv og de hjem, vi har bygget.
Det er din fortjeneste.
Du fik os ud af kuplen og viste os stedets potentiale.
Det er den verden, vi har skabt.
Det er pudsigt.
Jo længere tid, der går, jo bedre forstår jeg, hvor meget den tur betød.
Der er nogle oplevelser, der kun sker en gang.
Det er dem, man holder fast i. Det er dem, man fortæller historier om.
Så behøver man aldrig rigtig at sige farvel.
Det er mærkeligt at tænke på, at tiden stadig står stille for dig.
Du aner ikke, hvor meget glæde det har givet os gennem årene
at forestille os de fantastiske ting, du vil opnå. De mange eventyr, du vil få…
Jeg tager mine børnebørn med ud til krateret i næste uge.
Tænk engang.
Vi har et godt liv her, Caleb. Vi blev herrer over vores egen skæbne.
Nu, min ven, er det tid til, at du bliver herre over din.
Hej.
-Hejsa. -Jeg fik at vide, at du var her.
Den her tilhører vist dig.
Jeg er en ven af din søster.
Et øjeblik. Er du Caleb?
Min søster har talt en del om dig på min modtager.
Hun må have lagt den i min taske, inden jeg tog af sted.
Den var sikkert til dig.
Tænk, at den er min igen.
Jeg tror, vi har en del at tale om.
Stjal I virkelig en Rover og kørte henover månen?
Det gjorde vi.
Og I havde nær blæst en ven ud i rummet.
Vi blæste ham ikke ud i rummet.
Vi legede bare Opsendelse.
-Hvad er Opsendelse? -En leg.
Man får fat i en iltbeholder,
vender den på hovedet og holder den godt fast foran sig.
Sådan her.
-Hvorfor vender man den på hovedet? -Det skaber fremdriften.
-Den leg lyder som en rigtig dårlig idé. -Ja. Det syntes din søster også.
Jeg får brug for en, der kan vise mig rundt. Har du lyst?
Virkelig? Mig?
-Hvad skal du i morgen? -Jeg skal på eventyr sammen med dig.
Tekster af: Dorthe Pedersen