‫אמרתי לך לעזוב.‬
‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫היי.‬
‫בואי למטבח.‬ ‫-למה אתה לא בעבודה?‬
‫פשוט... בואי. בואי הנה.‬
‫בסדר.‬
‫מה זה?‬
‫קירה,‬
‫היום לפני עשרה חודשים,‬
‫נכנסת למשרדי והכרתי אותך לראשונה.‬
‫אלה היו...‬
‫עשרת החודשים הכי טובים והמאושרים בחיי.‬
‫ו...‬
‫אתן לך את זה.‬
‫וואו.‬ ‫-את אוהבת אותה?‬
‫זו טבעת אירוסין?‬
‫את רוצה שהיא תהיה?‬
‫אני באמת לא יודעת, לורנס.‬
‫אז אם כך,‬
‫זו רק טבעת.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אנחנו ממש צריכות לדבר על שבוע הבא.‬
‫ג'ק יעבור לגור כאן.‬
‫טוב... בתור התחלה, בכל אופן.‬
‫ג'סי...‬ ‫-מה?‬
‫מה את רוצה שאגיד?‬
‫הכל הוחלט עבורי בכל מקרה.‬
‫ולאף אחד לא אכפת מרצונותיי.‬
‫זה לא נכון.‬
‫זה לא?‬
‫אז בסדר.‬
‫אני לא רוצה לראות אותו.‬
‫אני רוצה לעבור בית ספר‬ ‫ואני רוצה שנעבור דירה.‬
‫חמודה...‬
‫מה קרה לפנים שלך?‬
‫נפלתי...‬
‫בשיעור ספורט.‬
‫לאן את הולכת?‬
‫לעזור לחברה בשיעורי בית.‬
‫מתי תחזרי הביתה?‬ ‫-מאוחר יותר.‬
‫- סוחרי סמים יירו -‬
‫מה איתך?‬
‫טוב.‬
‫נהדר.‬
‫בוא.‬
‫אסיים עוד דקה.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫כרגיל.‬
‫הופך את "מגווייר ובניו" לוגיסטיקה‬ ‫ליותר רווחית ממה שהיא באמת.‬
‫זה היה טיפשי, נכון?‬
‫העניין עם השמפניה.‬
‫אנחנו לא יכולים להתחתן.‬
‫תשכחי מזה.‬
‫כל העניין נראה יותר טוב בראש שלי.‬
‫אתה רוצה את הטבעת בחזרה?‬ ‫-בשום פנים ואופן לא.‬
‫היא נראית יקרה.‬
‫היא אכן הייתה.‬
‫אך האנשים שמימנו אותה‬ ‫יכולים להרשות זאת לעצמם.‬
‫מה?‬
‫כלום.‬
‫נהדר.‬
‫אתה על האונייה לאנגליה בבוקר.‬
‫איש יקר. תודה.‬ ‫-בסדר. להתראות.‬
‫נתראה.‬
‫- J.J.P תובלה -‬
‫- במקום -‬
‫נוכל לבטל את הלילה?‬
‫למה?‬
‫יש בעיות?‬
‫לא, אני רק רוצה לבלות את הלילה איתך.‬
‫אני בלונדון מחר.‬
‫ובכן, אימא לא תקבל את זה אם לא נגיע.‬
‫אם את לא תגיעי.‬
‫את לא יכולה לומר שאינך מרגישה טוב‬ ‫בגלל התינוק?‬
‫כן, אם אתה רוצה שהיא תשלח אמבולנס‬ ‫ונבלה לילה בבית החולים, בטח.‬
‫זה כואב?‬ ‫-לא. כלל לא.‬
‫ניסיון יפה.‬
‫כנראה שצרחות לא טובות‬ ‫לתדמית הגבר הקשוח שלך.‬
‫אולי...‬
‫אוכל לעזור בזה.‬
‫עם מחסום פה.‬
‫אל תחשבי על זה אפילו.‬
‫סטייסי.‬ ‫-בובי.‬
‫סטייסי, בחייך. תפסיקי.‬
‫אני ממש מצטערת.‬ ‫-לא...‬
‫חכה רגע.‬
‫אני הולכת למשוך. מוכן?‬
‫סטייסי, לא.‬ ‫-מוכן? אחת...‬
‫לא.‬ ‫-...שתיים, שלוש!‬
‫זין!‬
‫אלוהים!‬
‫- מייס-אין תובלה -‬
‫זין.‬
‫אנחנו מאחרים?‬ ‫-לא.‬
‫תודה. הנעליים האלה...‬
‫לעזאזל.‬ ‫-מה קרה?‬
‫שכחתי משהו. אתה יכול לנהוג?‬
‫כן.‬ ‫-זה ייקח רק דקה.‬
‫הגעתם.‬
‫ברוכים הבאים.‬ ‫-היי.‬
‫סליחה שאיחרנו.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫קירה, את נראית נהדר.‬
‫תודה. מה העניינים?‬ ‫-בסדר.‬
‫אני מצפה לערב הזה.‬
‫תודה, אדוני.‬
‫לא נוכל. אני חוששת שבובי בלונדון עם חבריו.‬
‫אולי בשבת?‬
‫תראו מי הגיע.‬
‫מה נשמע?‬ ‫-היי.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫ערב טוב, קתרין.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-טוב לראותך.‬
‫ערב טוב.‬
‫היי.‬ ‫מה שלומך?‬
‫מה שלומך, סטייסי?‬ ‫-טוב!‬
‫איך הולך עם העסק החדש?‬
‫נהדר. תודה על ההתעניינות.‬ ‫-ומה זה הפעם?‬
‫שמנים ארומטיים, קריסטלים,‬
‫לוכדי חלומות?‬
‫מה אכפת לך? זה שלי.‬ ‫זה לא נוגע לאף אחד מכם.‬
‫נראה אם זה מה שתגידי‬ ‫כשיגיע הזמן לשלם שכ"ד.‬
‫אני...‬
‫הזמנתי בנטלי חדשה היום.‬
‫מי אתה חושב שאתה? אני?‬
‫כן...‬
‫לא, אבל יש בה יותר דברים מגניבים.‬
‫גלגלי 53 ס"מ מסגסוגת ממורקת,‬ ‫פורניר אגוז מלך,‬
‫ניגוד צבעים בפנים, תפורים על המושבים... ‬
‫אנחנו משלמים לך יותר מדי.‬
‫לא. אני שווה את זה.‬
‫ולמה זה?‬
‫הדבר הכי טוב שעשית עד כה‬ ‫הוא להכניס את אשתך להריון.‬
‫אימא!‬
‫כמה אנו משלמים לו, לורנס?‬
‫אני לא זוכר בעל פה.‬
‫תפסיק להיות מנוול, פין.‬
‫זו בדיחה, סטייסי.‬
‫הוא ילד גדול. הוא יכול לספוג בדיחה.‬
‫ארוחת הערב מוכנה.‬
‫אני גווע.‬
‫שנלך?‬
‫את צריכה עזרה?‬
‫לא, תודה.‬
‫אוכף בשר צבי.‬
‫המנה האהובה עליך, למיטב זכרוני.‬
‫נכון.‬ ‫-יופי.‬
‫יופי.‬
‫- אזהרה: חנקן נוזלי‬ ‫לא לגעת -‬
‫כריס לשליטה. הודעה, עבור.‬
‫שליטה, דבר, עבור.‬
‫- חנקן -‬
‫כן.‬
‫כמה?‬
‫אני מבין.‬
‫מחר הפתיחה.‬
‫אתה תהיה שם?‬
‫לא יכול. יש לי ישיבות כל היום.‬
‫איזו פתיחה זו?‬
‫ראש העיר מגיע. הוא לוקח קרדיט על עבודתנו.‬
‫קתרין מימנה 35 בתים חדשים‬ ‫על הנחלה שבה היא גדלה.‬
‫אנחנו מימנו.‬
‫משפחת מגווייר.‬
‫בתור משפחה.‬
‫מייגן אומרת שיש סמים בנחלה.‬
‫משפחת קלהאן?‬ ‫-היא לא חושבת.‬
‫זה לא שלנו.‬
‫טוב. אדאג שיטפלו בזה.‬
‫אני עסוק כרגע.‬
‫זו טבעת חדשה?‬
‫כן.‬
‫לורנס נתן לי אותה היום.‬
‫אתם מאורסים?‬
‫לא.‬
‫אתה חושב על העתיד?‬
‫זו רק טבעת.‬
‫טוב, חבר. ביי.‬
‫סלחו לי.‬
‫מי שזה לא יהיה, אני בטוחה שהוא יכול לחכות.‬
‫סליחה, זה לא היה נשמע כך.‬
‫אז תגיד לנו מה חשוב יותר מארוחה עם משפחה?‬
‫אחיך.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫כן.‬
‫תני לי לעזור.‬ ‫-סוף-סוף.‬
‫תודה על האירוח, פין. היה נפלא.‬
‫מוכן לזוז, מותק?‬
‫תני לי את זה.‬
‫יהיה כיף הלילה. תודה לרורי בשמי.‬
‫כדאי שגם אנחנו נזוז.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה על ערב נחמד.‬
‫יש לך דקה?‬
‫אני רוצה להראות לך משהו.‬
‫בוא.‬
‫למעלה, אתה רואה?‬
‫כדור ירקרק.‬
‫מעט חשוך.‬
‫זה דבקון.‬
‫מהסוג שמתנשקים תחתיו בחג המולד.‬
‫צמח טפיל.‬
‫הוא שואב מים וחומרי הזנה‬ ‫מהמארח אליו הוא נטפל.‬
‫אם לא נזהרים,‬
‫הוא עלול להרוג את העץ.‬
‫מעניין.‬
‫נכון?‬
‫חברת התובלה בצרות, לא אנחנו.‬
‫הם לא יכולים לקשר דבר ל"מגווייר ובניו"‬ ‫או לעסקים החוקיים.‬
‫אז למה לעזאזל "ידיים פצועות" יוצא עליי?‬
‫כי אתה קיבלת אחריות על הרציפים.‬
‫ואל תקרא לו כך.‬
‫אני לא קיבלתי את ההחלטה‬ ‫למלא את המשאית בחנקן, נכון?‬
‫אתה פשוט לא מבין, נכון?‬ ‫-לא, אני כן מבין.‬
‫המשפחה שלך מנצלת כל הזדמנות להשפיל אותי.‬
‫הם חושבים שהם יותר טובים ממני.‬ ‫-בובי, אתה אחראי על הרציפים.‬
‫אתה בא?‬
‫יש עוד משהו שעליי לפתור.‬
‫קירה,‬
‫היום לפני עשרה חודשים...‬
‫אלה באמת היו עשרה חודשים מהנים...‬
‫מרצ'לה?‬
‫אני רוצה להראות לך משהו.‬
‫מרצ'לה?‬
‫זו טבעת אירוסין?‬
‫את רוצה שהיא תהיה?‬
‫אימא?‬
‫מרצ'לה?‬
‫אימא?‬ ‫-החוצה!‬
‫עשרת החודשים השמחים בחיי.‬
‫ג'ולייט?‬
‫ג'ולייט.‬
‫- מועדון כדורגל אימקולטה -‬
‫אני מת על רוטב HP.‬
‫טוב.‬
‫זו מנה גדולה, לא?‬
‫מי אתה?‬
‫ארון.‬
‫עוף מכאן, ארון.‬
‫נתראה, גבר. ‬
‫מסור ד"ש לדני.‬
‫כן.‬
‫היום לא יום רביעי.‬
‫המשפחה מתכננת ניקיון.‬
‫אסור שיהיו סמים בשטח שלנו.‬
‫אז מה אתה אומר? העסקה שלנו מבוטלת?‬
‫מעולם לא עשינו עסקה משום סוג.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫אמרתי שמעולם לא עשינו עסק.‬
‫וזה בשביל לוודא שהבנת.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫מה לעזאזל?‬
‫אלוהים אדירים, בן אדם!‬
‫אנחנו עוברים על חפציו של לורנס.‬ ‫רדי כשתהיי מוכנה.‬
‫ביקשת מקונור לעקוב אחריי הנה. למה?‬
‫זה היה ערב עמוס.‬
‫חשבתי שמוטב לשים עלייך עין.‬
‫תארזי בגדים וחפצים. את תשהי אצלנו לזמן מה.‬
‫לא, אין צורך.‬
‫אולי אין,‬
‫אבל אני חושב שזה לטובה.‬
‫יש לו גיבוי.‬
‫תראי לי.‬
‫עוד משהו?‬
‫לא שידוע לי.‬
‫טוב, תביאי את חפצייך. אנו עוזבים.‬
‫קירה! תזיזי את התחת.‬ ‫-אני מוכנה.‬
‫תוכלי להישאר כמה זמן שתצטרכי.‬
‫ומי מחליט מה אני צריכה?‬
‫הבאת אותה הנה?‬
‫כן.‬
‫בלי להתייעץ איתי או עם אחיך?‬
‫אני צריך לבקש רשות?‬
‫רורי עשה עליה בדיקה.‬
‫היא הזהירה אותנו שלורנס שדד אותנו לאור יום‬ ‫והיום היא נתנה לנו את זה.‬
‫פספסנו את זה בחיפוש בבית.‬
‫מה?‬
‫היא לא יכולה לעבוד בחברה של לורנס.‬
‫היא תעזור לך בזמן שנשים עליה עין.‬
‫תסיע אותך ודברים כאלה.‬
‫אני לא חלשה.‬
‫אני יודע.‬
‫אבל את נחלשת.‬
‫שלא תקבל רעיונות.‬
‫את יוצאת?‬
‫יש לי תור לרופא.‬
‫קונור ייקח אותך.‬
‫אני יכולה ללכת לבד.‬
‫כן, את יכולה,‬
‫אך קונור ייקח אותך.‬
‫תודה.‬
‫לורנס מת.‬
‫איך? מה קרה?‬
‫הם גילו שהוא גנב מהם וירו בו.‬
‫ולא הייתה לך שום דרך לעצור את זה?‬
‫לא ידעתי שהם עלו עליו.‬
‫אוקיי, אז איש הקשר שלנו הלך.‬
‫ואני גרה איתם.‬
‫את מה, לעזאזל?‬
‫שמעת אותי.‬
‫התוכנית שלך הייתה ללא מוצא.‬
‫עשרה חודשים עם לורנס, שום דבר.‬
‫לא.‬
‫אין סיכוי. לא בלי לבדוק איתי.‬
‫זה שובר כל חוק בכל ספר.‬ ‫-נכון.‬
‫כמו להשתמש בשוטרת שמניחים שהיא מתה כסמויה?‬
‫אל תהיה צבוע, פרנק.‬
‫אוקיי.‬
‫אשלח את זה למעלה ואצור קשר בדרך הרגילה.‬
‫אבל זה לא תלוי בי.‬
‫מישהו ידווח שלורנס נעדר. תהיה חקירה.‬
‫אל תערב אותי בזה.‬
‫תעשי את העבודה שלך. אני אעשה את שלי.‬
‫מרצ'לה.‬
‫קירה.‬
‫רק תיזהרי.‬
‫תסיעי אותי.‬ ‫-מה?‬
‫את לא יודעת לנהוג?‬
‫כן, אני יודעת.‬ ‫-אז תסיעי אותי.‬
‫טוב.‬
‫לאן אנחנו נוסעות?‬ ‫-אני אגיד לך.‬
‫היי, קתרין.‬
‫מתי משפחתך עזבה את בלפסט?‬
‫ממש לפני שנולדתי.‬
‫אבל סבי וסבתי היו כאן,‬ ‫אז חזרתי לעיתים קרובות.‬
‫זה היה למנצ'סטר?‬
‫כן.‬
‫זה היה הזמן שהצטרפת למשטרה?‬
‫כשהייתי בת 22, כן.‬
‫תסלחו לי.‬
‫קתרין.‬
‫לא הייתי בטוח שתגיעי.‬
‫זו הנחלה שלנו. ודאי שאגיע.‬
‫זה נחלת העיר.‬ ‫את אחת ממני ממנים נדיבים רבים.‬
‫הגדולה מכולם בהרבה.‬
‫כי אכפת לנו מהאנשים האלה.‬
‫בניגוד לעיר.‬
‫אני לא חושב שהכרנו. אלכסנדר מונרו.‬
‫אני ראש העיר החדש.‬ ‫-אני קירה דוולין.‬
‫חברה של קתרין.‬
‫לא, את לא.‬
‫תמיד טוב לראותך, אבל אני צריך להתכונן.‬
‫קתרין.‬ ‫-היי מייגן.‬
‫ג'סי לא איתך?‬ ‫-היא שם.‬
‫הכל בסדר?‬
‫כן.‬
‫היא בת 13,‬
‫והסיפור הזה עם ג'ק,‬ ‫היא לא יודעת איך להתמודד עם זה.‬
‫להתמודד עם מה?‬
‫הוא אבא שלה.‬
‫טוב, כן... כמובן, אבל...‬
‫זה יסתדר.‬
‫זה לא הכרחי.‬ ‫הוא אמור להשתחרר בעוד כמה ימים.‬
‫אמרנו שנדאג לך עד שהוא יחזור.‬
‫זה ההסכם.‬
‫טוב.‬
‫- מועצת בלפסט רבתי -‬
‫היי.‬
‫שלום לכולם.‬ ‫-בחייך.‬
‫חדשות נהדרות, נכון?‬
‫השלב הסופי‬
‫בפרויקט הבנייה הגדול שלנו הושלם.‬
‫חמישה עשר בתים חדשים‬
‫בנוסף לעשרים הקיימים,‬
‫גם הם מוכנים לכניסה.‬
‫אולי זה לא נשמע כמו הרבה, 35 בתים,‬
‫אבל זה רק כאן על השטח הזה.‬
‫בכל רחבי בלפסט, אנו עובדים קשה‬ ‫כדי לעמוד בהבטחה שאני...‬
‫נו כבר. עשית את זה עם דייב.‬ ‫-לא! תפסיק! רד ממני!‬
‫אם זה שווה, נשלם על זה.‬ ‫-רד ממני!‬
‫תפסיק! רד ממני!‬
‫כן?‬
‫היי!‬
‫בסדר.‬
‫זרוק אותה או שאפגע בך.‬
‫עכשיו, כשנערה‬
‫אומרת‬
‫שתרד ממנה, היא מתכוונת שתרד ממנה.‬
‫הבנת?‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫אבל...‬
‫עלינו לדבר על דבר נוסף.‬
‫עשרה אנשים צעירים מתו אתמול.‬
‫נחנקו...‬
‫אחרי שהובלו כמו חיות.‬
‫הם הגיעו הנה בתקווה לעתיד טוב יותר,‬ ‫חיים טובים יותר,‬
‫אך הם מתו.‬
‫נהרגו על ידי פושעים אכזריים‬
‫שמרוויחים מיאושם וחולשותיהם של אחרים.‬
‫יש שיגידו שהם לא היו צריכים לבוא,‬
‫שהם הגיעו הנה באופן בלתי חוקי, אך בל נשכח‬
‫שהם הקורבנות.‬
‫מישהו הרוויח כסף טוב בכך שהביאם הנה.‬
‫וכאן, על הנחלה הזו,‬
‫סוחר סמים נורה אתמול בלילה.‬
‫שכר בבני אדם,‬
‫סמים, כלי נשק,‬
‫פשע מאורגן.‬
‫לפעמים אנו זקוקים לתזכורת‬
‫בנוגע לדברים שאנו כבר יודעים.‬
‫כי האמת היא‬
‫שמוות‬
‫ואלימות‬
‫הפכו לשכיחים כל כך,‬
‫שאנו כבר לא מגיבים.‬
‫עשרה מתו,‬
‫בחור צעיר נורה.‬
‫וכל זה בטווח של 24 שעות.‬
‫ובכן, לי נמאס,‬
‫ואנשי העיר הזו‬
‫נתנו לי מנדט לשינוי.‬
‫אז מחר, משטרה‬
‫וקציני מכס‬
‫יקבלו משאבים נוספים.‬
‫מחר,‬
‫ניכנס בכל הכוח‬
‫בפשע המאורגן.‬
‫תודה.‬
‫הוא הרגע הכריז עלינו מלחמה.‬
‫אם יתמקדו ברציפים, זה יהיה בעייתי.‬
‫יש לנו הרבה משלוחים בשבועות הקרובים.‬
‫כן, אני יודעת.‬ ‫-אנחנו בצרות באשמתו של בובי.‬
‫הוא צריך להיות פה כדי לתקן את זה.‬ ‫איפה הוא?‬
‫הוא בלונדון.‬
‫מה נראה לך שאתה עושה?‬
‫תירגע. הנה,‬
‫תן לי לקנות את תורך.‬
‫לא, חכה לתורך.‬
‫קיבלת מזומן, אתה עדיין עומד,‬ ‫אז תתרחק כל עוד אתה יכול.‬
‫נהדר.‬
‫כדי שתשמור על הכסף.‬
‫אתה יכול לקנות משהו יותר טוב מזה.‬
‫לא.‬
‫עזוב את זה.‬
‫אל תיגע בי.‬
‫הזדמנות אחרונה.‬
‫הכל טוב, בובי?‬ ‫-מה קורה, בנים?‬
‫היי. מה זה היה לעזאזל?‬
‫עזוב!‬ ‫-תפסיק!‬
‫לא, בובי.‬
‫בובי, אולי...‬
‫אולי תקרא לעזרה?‬
‫אולי...‬
‫בובי, אלוהים.‬ ‫-עזבו אותי!‬
‫עזוב.‬ ‫-עזבו אותי.‬
‫עזבו אותי!‬
‫אף מילה.‬
‫שמעת אותי?‬
‫אף מילה. אני אחזור הנה,‬ ‫אמצא אותך ואהרוג אותך.‬
‫את מבינה?‬
‫קח את הבקבוק.‬
‫העדה שלי, המלצרית.‬ ‫-שם.‬
‫אלנה.‬
‫אני פקד בילוש ראב סנגה,‬ ‫אני מנהל החקירה הזו.‬
‫נוכל לשוחח בקצרה?‬
‫לא ראיתי כלום.‬
‫אבל לא היית בחדר?‬
‫מוקדם יותר, אבל לא באותו הרגע.‬
‫טוב, אבל ראית את הקבוצה ששכרה אותו,‬ ‫זה נכון?‬
‫כן...‬
‫רק שלא... לא הייתי שם כשזה קרה.‬
‫טוב. אלנה, את...‬
‫את מכירה את הקורבן?‬
‫אוקיי. שמו הוא איסמברד גריי,‬
‫והוא בנו של מזכיר החוץ.‬
‫אז אנו זקוקים לכל העזרה שנוכל להשיג,‬ ‫אוקיי?‬
‫אני מצטערת.‬
‫לא אוכל לעזור לך.‬
‫כן.‬
‫סליחה...‬
‫יש לך דקה?‬
‫תלוי מה את רוצה.‬
‫רציתי לתת לך את זה.‬
‫הכסף שלך שילם עליה, אז...‬
‫מה?‬
‫למה את לא אוהבת אותי?‬
‫מי אמר שאני לא אוהבת אותך?‬
‫זה די ברור.‬
‫אני לא לא אוהבת אותך.‬
‫אני פשוט לא סומכת עלייך.‬
‫לורנס סמך עלייך...‬
‫לא כך?‬
‫הארי. הכל בסדר?‬ ‫-אני חושב. כן.‬
‫אתה חושב?‬ ‫-לקחתי מה שהיה שם... כן.‬
‫הנה. זהו זה.‬ ‫-תעדכן אותי.‬
‫את רוצה משהו?‬
‫התגעגעתי אלייך.‬
‫התגעגעתי לזה.‬
‫אתה אוהב את זה?‬
‫זה קרה לי כשהלכתי מכות.‬
‫עם מי?‬
‫עם אישה. הייתי במערכת יחסים רצינית,‬
‫והוא שכב עם מישהי אחרת במשך כמה שנים.‬
‫זה בימים שהיית שוטרת?‬
‫לא.‬
‫אחר כך.‬
‫מה קרה לה?‬
‫מצאו אותה בפארק.‬
‫קבורה.‬
‫הרגת אותה?‬
‫ומה אם כן?‬