Released on www.Danishbits.org
Hallo?
Er der nogen?
Rekordvarmen kører nu på sin femte dag i de fem bydele.
Der er sket flere dødsfald, og varmen fortsætter endnu.
Man skal drikke nok væske og blive indenfor eller i skyggen.
Dagens overskrift: Kaliber 44-morderen slår til igen. Denne gang i Bronx.
Offeret er brunette og passer ind i morderens mønster,
som er at skyde langhårede brunetter på klos hold.
På fortovet eller i parkerede biler.
I et brev til politiet skrev han: "Jeg er her som nattens hævner.
"Tørstig, sulten og hviler sjældent. Vi ses til næste opgave.
"I deres blod, fra rendesten. Sams skabning."
For fanden, da...
Nu kommer jeg altså ned.
De skylder mig penge.
Han er her ikke.
- Skrid med jer. - Det kan du ikke gøre.
Jeg spørger ikke. Dine problemer rager mig.
Hvor skal min familie tage hen?
Jeg betaler sidst på ugen.
Hvad gør du med mine ting?
Vi smutter.
Hallo?
- Margo? - June?
Har du det godt?
Ja, jeg har det fint...
Det lyder ikke sådan.
Det er bare, fordi... Undskyld, at jeg ikke har ringet.
Det er dejligt at høre din stemme.
- I lige måde. - Hvor er du?
- Hos min bedstemor. - Hvad?
Jeg troede, at det var midlertidigt.
Ja, men jeg sidder en anelse stramt i det, og...
Jeg ville høre, om du kunne...
Om du kunne låne mig lidt flere penge?
Bare indtil sidst på måneden.
Jeg kan tage toget ud til dig i morgen. Jeg tager penge med.
Komme herhen? Nej, nej... Det passer ikke så godt. Jeg...
Jeg...
Kan du ikke sende penge, som du har gjort før?
Vær ikke dum. Jeg savner dig. Jeg vil se dig.
Det er et skidt tidspunkt, Margo. Jeg har travlt. Jeg er her ikke.
Er det en spøg? Jeg kører kl. 11, så er jeg der om eftermiddagen.
- Jeg sagde nej, Margo. - Det skal nok gå godt.
Fandens.
Hvad fanden...
- Dumme idiot. - Hvem var det?
Con Edison svarede tidligere på måneden på anklagerne om,
at byens forældede elnet ikke kan klare de stigende temperaturer.
Salg af airconditionanlæg er skudt i vejret...
Lad mig være, for fanden.
Hallo? Jeg har dine varer. Hallo?
Hvor er ham den sædvanlige?
Han er her ikke. Jeg hedder Freddie.
Du er fire timer for sent på den.
Ja, det går langsomt i den varme.
Ved du, hvor ubetænksomt det er at lade folk vente på deres mad?
Hallo... Dame.
- Kald mig ikke dame. - Vi har haft travlt.
Hvad hedder du så?
June. Hvor meget skylder jeg dig?
- Det er 16,70. Jeg kan bære dem ind. - Nej, nej. Bare bliv der.
Kom ikke ind.
- Har du ikke mindre? - Får I ikke byttepenge?
I dette område? Seriøst?
Behold bare resten.
- Hvad med poserne? - Lad mig tage dem.
Tak.
Har du ringet på hos mig?
- Ja, du lukkede mig ind. - Nej, jeg mener tidligere.
Hvorfor skulle jeg det?
Fint nok.
Tak for drikkepengene.
Lige et øjeblik.
Gider du bære det her ned?
- Fem dollar. - Hvad?
- Du fik tre i drikkepenge. - Skraldet stinker.
- Du får to. - Tre.
- Lad mig bruge din vask. - Min vask?
Ja, der er brutalt derude.
Der blæser ikke engang en fis igennem Enriques bodega.
Tak.
Jeg hader at være beskidt.
- Tak for det. - Det var så lidt.
Hvad så? Hvordan går det?
Gå du bare videre.
Hvad fanden...
For fanden, da.
- Hallo? - Hej, det er June.
- Jeg fik varer i dag. - Okay.
Dit nye bud afleverede, og mine cigaretter var der ikke.
Er du sikker?
Ja, jeg betalte for en karton. Masterson Light.
Jeg sørger for, at du får dem.
- Snart? - Ja. Med det samme. Tak.
Tak.
To mænd er sigtet for mordbrand efter branden i Bronx i oktober.
Der er høring på tirsdag, og man forventer en hurtig retssag.
Efterforskningen fortsætter for fuld styrke i Brooklyn. Vidner...
DISKRETE DATES. BEGGE KØN. IKKE STATEN ISLAND.
En hvid mand på 25-35 år. Han er omkring 1,70-1,78 høj.
Hallo? Freddie?
Jeg ringer til politiet, dit svin!
- Alarmcentralen? - Ja, goddag. Det er...
- Hvad er der galt? - Galt?
- Frue? - Jeg ville bare...
- Jeg har en chikaneanmeldelse. - Hvilken form for chikane?
Frue?
Sidste offer blev skudt i en bil foran en South Bronx-bygning,
hvor en ung mand bevidnede efterdønningerne fra sit vindue.
Jeg hørte skud og løb derhen.
VIDNE
Der var blod på fortovet.
Efter skyderiet modtog politiet endnu et hånende brev
med et løfte om mere blod.
Brevet, der er blevet et kryptisk visitkort, startede med:
"Hilsner fra New Yorks rendesten."
Hvad mener du med, at du ikke kan lukke mig ind?
Er du blevet vanvittig? Altså ud over det sædvanlige?
TAL- LYT - DØR
Du er latterlig.
Uanset hvad, så er det i orden.
Jeg dømmer dig ikke.
Du godeste, June.
Hvornår var du sidst ude?
Hvorfor sagde du det ikke?
Jeg kunne have hjulpet.
- Jeg forventer at finde et lig. - Ja...
Det skulle ikke overraske mig.
EN ROMAN AF JUNE E. LEIGH - PATRIARKEN
TIL MARGO.
- Smid den ud. - Det er en førsteudgave.
Her.
Jeg har flere. Smid dem ud. Alle sammen.
Hvad?
- Det er vigtigt at beholde dem. - Hvorfor?
Du vil rense mig for ting. Gør det.
Rens du bare løs.
Vi tager en pause og handler ind til aftensmad.
Kom nu. Lad os komme ud. Vi kan gå i teateret i centrum.
Du kan godt, June.
Det her er bare indbildning.
Latterligt.
Du har bare at være oppe, når jeg kommer tilbage.
Jeg ved det godt. Jeg ved, hvordan det er.
Jeg er ked af, at jeg ikke sagde det til dig. Hun er syg, Jane.
Jeg ved, at hun har brug for...
Jeg elsker også dig.
Jeg kan ikke engang... Jeg kan ikke... Men dem her...
- Du store. - Kan du huske deres udtryk?
Du var fandeme en galning!
Hvorfor fortalte du mig ikke, at du stadig boede her? Sådan her.
Tja, jeg tror, at efter alt det, der skete...
...virkede det her som et trygt sted.
Trygt?
Næsten alle bygninger er brændt.
Din bedstemor gjorde det her til et fristed, men det har ændret sig.
Dette sted er en tikkende bombe.
Det er ikke i orden, at du fortsætter sådan her.
Hvad vil du foreslå, Margo?
Hvilken magisk løsning har du klar til mig?
Jeg er så ked af det, der er sket. Det er jeg virkelig.
- Men du må rejse dig og kæmpe. - Hvad ved du om det?
Tror du, at jeg holdt op, bare fordi jeg flyttede fra byen?
- Jeg satsede ikke som dig. - Hvad fanden skal det betyde?
Seriøst? Ved du, hvordan det var
at se de sleske skiderikker hylde dig ad nauseam?
De havde nok ikke læst en eneste af dine bøger.
Da jeg fik mine anmeldelser, sagde du, at din nærhed
forpurrede mine chancer for succes.
Drop det. Jeg støttede dig. Jeg så alle dine forestillinger.
Jeg betalte din husleje. Jeg...
Hvad er det?
Svar ikke.
- Er du i knibe? - Nej, det er bare noget, der sker.
- Hvem er det? - Jeg ved det ikke. Der er ingen.
- Jeg går sgu ned og kigger. - Lad nu være.
Jeg kan ikke se nogen.
- Var her ikke et bud? - Jo, men...
Det her er mere skummelt.
Nu må du ikke flippe ud, men jeg har taget noget med.
- Hvad fanden er det? - En .38.
- Tallet er lige meget. - Jeg blev jo stalket i The Village.
Ude på bøhlandet har jeg ikke brug for den.
Den er let at bruge.
June. Det her er fandeme så råt.
Tænk, at det bare ligger og flyder her.
Der er jo masser af sider. Du er nødt til at blive færdig.
Jeg kan hjælpe med at samle det, og...
Det er simpelthen genialt.
Nej, June. Lad være. Lad være med at gøre det her.
- Hvorfor gør du det? - Jeg ved, at du godter dig over...
...alt det her. Du kommer anstigende og ser mig leve sådan her.
Jeg vil ikke have dine penge, og jeg vil ikke have din medynk.
- Du skal ud. - Hvad?
Forsvind.
Vidunderbarnet June E. Leigh er en stærk, samfundskritisk stemme.
Hendes familie er en af de mest indflydelsesrige i USA i dag.
June E. Leigh.
Mange mener, at selvom din debutroman,
Patriarken, er skønlitterær,
så er hovedpersonen Lawrence, som er politisk manipulator,
Vietnamkrigs-spekulant og, med dine ord, kvindehader,
et slet skjult portræt af din far, filantropen Irving Leigh.
Det er bare en figur.
Bogens udgivelse har gjort,
at din fars organisationer er efterforsket.
Eftersigende har din mor og dine søskende
udstødt dig fra Leigh-klanen på grund af dette manifest.
Latterlig sladder. Ønsker du en debat, så lad os debattere.
Folk bliver slået ned og mishandlet,
og det forklejnes af den mandlige intelligentsia.
Kalder du dig patriot, Sparling?
- Rom brænder. Vågn op. - Jeg indvilger.
Flere i din familie har fordømt dig.
Nogle har sagt, at bogen var årsagen til din fars pludselige død.
Hvad sagde du?
Han døde af et hjerteanfald i går. Har du ikke læst aviserne?
For fanden, da, Margo.
Piller ved mine ting.
- Barton og Barton. - Francesca Bartolomettis kontor.
- Hvem ringer? - June. June Leigh.
Lige et øjeblik.
- Juney? - Hej, Francesca.
Tænk, at du ringer. Jeg har det fint. Hvordan har du det, skat?
- Helt fint. Alt er fint. - Det er skønt at høre.
- Vi har prøvet at kontakte dig. - Undskyld, Francesca. Jeg var...
Det er vel mit helbred. Jeg har ikke haft det særligt godt.
- Det er trist at høre. - Det er derfor, jeg ringer...
Jeg håbede på, at jeg...
Jeg ville høre, om du kunne...
...sende resten af mit forskud?
På trods af det, der skete, skylder du os stadig en bog.
- Ja, men jeg... - Du forsvandt.
Vi gav dig det største forskud nogensinde. Der er gået fire år.
Jeg ved det.
Du er én af mine favoritter, så dette er svært at sige:
Hvis du ikke snart afleverer et udkast,
er jeg nødt til at kræve forskuddet tilbage.
Men Francesca... Mit nye arbejde
flyder virkelig bare. Virkelig.
Det er fantastisk. Jeg vidste, du ikke ville skuffe os.
- Hvornår får vi noget? - Om en måned.
Okay. Ciao.
Fandens.
Enrique undskylder for forvirringen. Han har ikke taget penge for dem.
Jeg har betalt dem, og gav dig tre ekstra dollar.
- Det var drikkepenge. - Tager du pis på mig?
- Vil du have dem eller ej? - Du stjæler fra mig.
- Hvem siger det? - Gjorde du da ikke det?
Jeg er en hustler, men jeg er hverken tyv eller løgner.
- Rør mig ikke. Så sparker jeg. - Så op med lapperne.
Jeg sagde skrid!
Forbandede barbarer.
Hvorfor går du tæt på dem? Jeg har set dig.
- Du går altid direkte mod dem. - Fordi de kan rende mig.
Det lyder ikke særligt selvbevaringsvenligt.
De fyre elsker anarki.
De vil ødelægge alt det, der er godt i denne verden.
Må jeg spørge...
...hvad der er sket?
Med min arm?
Husbrand.
Min mor døde i forsøget på at få mig ud.
Ejerne stod bag det, men det kunne ikke bevises.
Det gør mig ondt.
Man får kun det tilbage, som man giver verden.
Pas hellere på. Hvis de opdager, at du er en burhøne, så kommer de.
- Hvad betyder det? - Du narrer ingen, dame.
Morderens ottende angreb på 12 måneder skete i Brooklyn.
Kongressen godtager præsident Carters benzinskat.
Elvis Presley, en sidste hyldest.
Nationen sveder. Der er over 30 grader...
Behandlingshjemmets telefon i Harlem har døgnåbent.
Det var alt fra Wolf Hour.
Vi ses i morgen. Samme tid, samme sted.
Det er politiet, frue.
Hej.
Det gælder den chikane, du anmeldte.
Det er over en uge siden.
Det myldrer med kriminelle. Vi har ikke nok mandskab.
Undskyld. Jeg vidste bare ikke, om I kom.
Kom ind.
Nogen blev skudt i ansigtet tre gader herfra.
Og hvad skændtes de om? En forbandet isvaffel.
Kan du tro det? De er nogle dyr.
- Vil du have kaffe? - Ja, det ville være dejligt. Tak.
- Bor du her alene? - Ja, min bedstemor døde.
Jeg kondolerer.
Tak.
- Må jeg sidde? - Endelig.
Fortæl mig så, hvad der er foregået.
Det er lidt svært at forklare, men...
Det gør intet. Bare gennemgå det. Jeg er her for at hjælpe dig.
Okay. Det er min dørtelefon.
Den har ringet gentagne gange.
Både dag og nat. Nogle gange to-tre gange per nat.
- Din dørtelefon? - Ikke på den måde.
Det er, som om nogen vil skræmme mig.
Det er lidt mærkeligt. Hvad siger personen?
Det er lige det. Der bliver ikke sagt noget.
Er du nogensinde gået ned for at kigge?
Nej. Det er svært for mig at gå ned.
- Er du handikappet? - Nej, ikke på den måde.
- Hr. betjent... - Blake.
Jeg ved, at det ikke er århundredets forbrydelse,
men nogen prøver på at skræmme mig.
Ja, men det er ikke kriminelt at ringe på hos folk.
- Men det er chikane. Ikke? - Jo, hvis der blev sagt noget.
- Trusler. Er det sket? - Nej, det sagde jeg jo.
Kan du ikke få nogen til at køre forbi engang imellem?
Bare for at afskrække dem? Hvem det så end er.
- Kan du ikke sende din mand ned? - I skal bare gøre noget ved chikanen.
Jeg kendte engang en sild som dig. Hun var sød.
Hun og jeg havde en overenskomst et stykke tid.
Hun ville også være alene, men bare ikke hele tiden.
Jeg kom forbi og så til hende. Hun fortalte om det trækrammerpis,
og jeg gav hende fornøjelsen af mit selskab.
Vi to kunne også lave sådan en overenskomst.
Tingene er ikke som før.
Vel? Der kommer ingen galoperende på en hvid hest.
I fredselskere har ret om én ting.
Dette sted, dette land
er ved at ændre sig.
Og ikke til det bedre.
Alle enheder. Brand i nærheden af Cortlandt.
Mistænkte er til fods og på vej mod...
Vildmarken kalder.
Du laver sgu en god kop kaffe, June.
Rend mig.
Min lille sild...
Hun troede også, at solen kun skinnede på hendes røv.
At de fine idéer ville redde hende, når den store, stygge ulv kom.
Rend mig!
- Hav en god dag. - Rend mig, din skiderik!
RENDMIGRENDMIGRENDMIG
DISKRETE DATES. BEGGE KØN. IKKE PÅ STATEN ISLAND.
Jeg er et modvilligt vidne.
Engelsksprogede amerikanere er skyld i et kulturelt massemord.
Man mener, at i år 2.100
vil næsten halvdelen af jordens 7.000 sprog være forsvundet.
Ser vi ikke, hvor det bærer hen? Skaber vi binære og enkelte systemer,
bliver verden bogstaveligt talt sort-hvid.
Jeg er et modvilligt vidne.
Engelsksprogede amerikanere er skyld i...
...et kulturelt massemord.
Vi ved, at vi er blod...
...uanset hvordan man ser på det. Vil man forstå menneskets natur
og begribe, hvordan fascisme og Holocaust
kunne ske i moderne tid... Ja, folk galper op om det...
Fandens.
I guder.
Fandens.
DISKRETE DATES
- Hallo? - Ja... Hallo.
Sig frem.
- Jeg vil gerne bede om en date. - Vil du have en date?
Ja.
- Sex? - Hvad?
Mand eller kvinde?
Hvem er det?
Rengøringsfirmaet.
- Rengøring? - Skal jeg stå her hele natten?
Hallo?
- Hej. - Hej.
Hvad hedder du?
Billy.
Du har mange låse.
Men det er fint. Man skal passe på. Folk bliver vanvittige i varmen.
Vil du have noget? Noget at drikke?
Har du sodavand?
Jeg var lige ved at droppe daten, da jeg kom op fra subwayen.
Hvorfor fanden bor du her? Det er som en krigszone.
Ingen sodavand. Jeg kan brygge lidt kaffe.
Eller måske vand?
- Hallo! - Hov... Okay.
Undskyld. Det var måske lidt langt ude.
- Man må jo bryde isen. - Vær venlig at gå.
Okay.
Vent.
- Vent. - Nej, det er ikke nødvendigt.
Vær nu rar...
Det skal du ikke tænke på, dame.
Jeg har aldrig hørt den slags musik før.
- Det er min bedstemor. - Er det?
Hun må være verdens mest sørgmodige menneske.
Hun boede her efter krigen.
Jeg besøgte hende her, når det blev hårdt.
Hvordan er det for dig derude?
Det er ikke, som det var i starten.
Alfonserne blev grådige. Man fik tæv, hvis ikke man tjente nok.
Derfor startede jeg hos dem, du ringede til. Jeg måtte væk.
- Du bor vel ikke på gaden? - Nogle gange.
Sommeren er fin. Jeg sover også hos venner.
Er din familie ikke bekymret for dig?
Har du noget imod et spørgsmål?
- Nej. - Hvorfor det her?
- Hvad? - Det her.
Jeg forstår ikke, hvorfor én som dig ringer efter en midnight cowboy.
Hvad?
Ikke for noget, men du behøver vist ikke betale for det.
- Jeg har en lidelse. - Altså en sygdom?
Nej, ikke på den måde. Det er bare det, at...
- Jeg vil helst ikke gå ud. - Slet ikke? Kan du ikke?
Hvis jeg bliver herinde...
...gør jeg ikke mere skade derude.
Sådan en frygt havde jeg også.
Jeg var forældreløs. Adopteret.
Jeg havnede i suppedasen som ung.
Jeg blev sendt ud til min plejeonkels gård.
Der var et skur.
Og en dag, efter han havde banket mig,
halede han mig derind ved håret.
Først var det ikke så slemt, men så mærkede jeg dem.
Masser af edderkopper, som kravlede på min hud.
De dækkede kroppen og krøb ind i næse og mund.
Jeg skreg, men der var låst.
Bagefter tissede jeg i bukserne, bare jeg fik øje på én af dem.
Hvordan kom du over det?
Jeg var i en dyrehandel en sommer, og der var den.
En sort edderkop kiggede direkte på mig.
Før jeg kunne tænke mig om, tog jeg ham og åd ham.
Hvad? Det er vanvittigt.
Det var det. Det var vanvittigt at gøre det.
Hvad med din familie? Ser du dem nogensinde?
Nej.
Det er sært at fortælle dig det her.
Jeg fortæller aldrig nogen noget personligt.
Venter du nogen?
- Du har vel ikke en mand? - Nej.
Gå ikke derned.
- Lad mig tjekke. - Nej, lad være med det.
Der er ingenting.
Nogen vil gøre mig gal.
Det er nok bare nogle unger, der laver sjov med dig.
En stor, fed hilsen fra rendestenen i New York.
Har du tænkt, at den, der ringer på, måske ikke gør det for at plage dig?
Det er måske et opråb. Fordi du skal udenfor.
Se din frygt i øjnene.
Kom så!
Så går vi.
- Barton og Barton. - Det er June Leigh.
Vil De stille mig videre til Francesca Bartolomettis kontor?
Fru Bartolometti er her ikke.
- Må jeg... - Læg et nummer, så ringer nogen.
Nogen?
- Hvad fanden har du levet af? - Jeg har brug for din hjælp, Freddie.
Kan du levere noget for mig?
- Halvtreds dollar. - Jeg har jo ikke sagt, hvor.
- Tyve. - Fyrre.
- Efter varerne har jeg 40. - Ikke mit problem.
Du må bruge min vask når som helst. Også min bruser.
- Fyrre. - Kom nu.
Jeg kan se, at du har det skidt.
Du må få det der af sted, så du kan komme videre i livet.
Jeg lever af det her, og du ser mig.
Og så står du der og påstår, at den opgave ikke er 40 dollar værd?
Selvom det er dit livs sidste 40 dollar?
Har du intet lært ved at kigge ud heroppefra?
Her er adressen.
Sørg for, at de ved, at det er til Francesca Bartolometti.
Det var sgu lidt af et navn.
Hør her, Freddie. Det er min eneste kopi.
Så aflevér den selv.
Gå lige derhen. Så får du en check. Tag den med herhen med det samme.
- Vil du ikke nok? - Fino.
Freddie?
- Tak. - Ses senere, burhøne.
Margo? Du må ikke lægge på.
Jeg ville ringe og sige undskyld for min opførsel.
For hvordan jeg...
Hvordan jeg behandlede dig, og hvordan jeg behandlede alle.
Jeg er færdig med bogen, og det hele står i den.
Dig. Mig. Os.
Så indså jeg, at det ikke engang opvejede for det,
men jeg vidste bare ikke, hvor jeg ellers skulle starte.
Jeg håbede, at hvis du læste den...
...ville du se den som en slags trøst.
Og vide, hvor højt jeg elsker dig.
Jeg er virkelig ked af det.
Min mor er ikke hjemme lige nu.
- Hvad? - Mor er her ikke. Hej.
- Jeg kender ikke hans efternavn. - Jeg kender ingen Freddie.
- Han er jeres bud. - Jeg kan ikke hjælpe dig.
- Må jeg tale med Enrique? - Enrique er her ikke. Okay?
Det her er meget vigtigt, så...
Freddie?
Sæt den til. Kom så.
Skynd dig!
Lad os få det klaret.
- Vær ikke dum. - Kom så.
Kom så.
- I er galt afmarcheret. - Smut med jer.
Forsvind!
Lysene er gået her på Shea Stadium. Alle lys.
Vi kan se tændstikker.
Trafiklysene er ude. Det er farligt. Der meldes om plyndringer.
Mange sidder fast i elevatorer.
New York har alt under kontrol.
Hospitaler bruger sine reservegeneratorer.
Det bedste råd er at bevare roen. New York skal nok sejre.
Kom så!
Ud!
- Tag den, svin. - Rend mig, strisser.
De blev overvældet, fordi branden ikke skyldtes elektricitet
og lavede et stort, blåt skær på himlen.
Men der er ingen grund til frygt.
Jeg advarer dig.
Åbn så!
Skrid væk fra mit vindue.
Kom så.
Hvad? Freddie?
- Stop. - Freddie!
Nej, nej! Du godeste. Freddie!
Nej, Freddie.
Freddie?
EN ÅRSTID I AFGRUNDEN AF JUNE E. LEIGH
Din nye bog er en stor bedrift i personlig refleksion og forsoning.
Nogle spekulerer i, om dette værk er en halvbiografisk beskrivelse
af en periode i svær isolation
efter kontroversen ved din foregående roman...
...hvilket gør den så personlig. Det får jo én til at spørge:
Er denne hovedperson dig?
Tekster: BTI Studios Oversætter: Camilla Mills