Herregud...
Nu kör vi. Är ni redo? Okej, tagning och musik.
Hej. Jag heter Gene Cousineau och samlar på masker.
Ska inte det här vara en dramakurs av den store Gene Cousineau-
-frågar du datorn eller mobilen, och det är det. Ingen fara.
När den här kursen är slut samlar nog du också på masker.
Jag ska berätta om mina favoritmasker. Hamlet.
"Att vara eller inte vara." Är det frågan?
Stanley Kowalski. "Stella! Kom ner hit. Jag vill äta."
En polis i "Serpico". "Hallå, försöker du motarbeta oss?"
Det är inte riktiga masker, utan roller som du ska få spela.
De kommer att förändra ditt liv.
Ja, jag har gett elever verktygen för att gå vidare till bra karriärer.
Kursen handlar inte om hur man går på och av scenen-
-utan om att gräva djupt inom sig och kasta upp skiten på scenen.
"Hallå, jag spelar teater här!" Ratso Rizzo.
Är du redo?
Det är säkrast, för ridån går upp och strålkastaren vilar på dig.
Välkommen till Gene Cousineaus Master Class.
Tack.
Och bryt.
Okej... Det var bra. Jag vill prova en till.
Sitt inte så hopsjunkna.
Ni spelar inte tv-spel. Luta er fram och var uppmärksamma.
Du i taxin, börja tidigare, vid "på och av scenen".
Annars var det jättebra. En gång till.
-Vi fick ett skratt för taxin. -Ja, jag såg det.
Fan!
-Har alla läst utkastet till 106? -Ja.
-Vad tycker vi om det? -Så bra. Du var grym.
-Fantastiskt. -Toppen.
Någon annan?
Jag har en fråga.
Det finns en bra scen där Abby hånglar med bartendern-
-och ormarna ramlar ur hennes hatt. Det är roligt.
Det ska inte vara roligt. Det ska kännas äkta.
Jaha... Ormarna på huvudet kändes äkta.
Men hon förvandlar honom till sten, är fortfarande kåt-
-och suger av och äter upp hans kuk.
-Är det bokstavligt? -Vad skulle det annars vara?
Jag tänkte att det kan fungera mer som ett samtal.
Det kan handla om hennes längtan-
-eller att hon inte kan komma nära andra på grund av ormarna.
Jag vill bara veta vad hon tänker.
Hon vill ligga och det är roligt.
Men om hon vill ligga, varför biter hon då av hans kuk?
Va?
Hon har en poäng, Mel.
Vänta lite...
-Oj! Bra jobbat. Det var modigt. -Jaså?
Du sa allt som vi tänkte, men aldrig skulle våga säga.
-Varför är han chef? -Han har varit med länge.
Sen "Alla älskar Raymond".
-Vad är det? -Ett jätteroligt nytt program.
Deras showrunner är festlig.
...som också är...vänta nu... den blivande kärleken.
Okej!
"Hej, jag heter Mel."
Boka akupunktur på Chloe Grace Moretz ställe-
-men med den tatuerade killen, inte tjejen med luggen.
-Okej. -Ding, ding!
Jag är hungrig, men det är jag inte sugen på.
-Har du ett eget program? -Ja.
-Om vad då? -Jag spelar ensamstående mamma.
Jag säljer cupcakes med min dotter i Central Park.
-Vad heter den? -"Just Desserts".
-Stal du mitt program? -Nej, det är en viktig historia.
Det är ingen historia. Det är en jävla matteekvation.
-Jag känner mig illa till mods. -Du har inget att säga om något.
Du har aldrig kämpat i hela ditt jävla liv!
Ingen har lagt en hand runt din hals! Det här var min historia!
-Du har inte ens en dotter! -Inte du heller, Sally.
Du är ingenting utan mig! Din dumma jävel!
Jag gav dig kontakter, och sen sviker du mig!
Jag skalade morötter åt dig.
Din bortskämda jävla fitta!
Cristobal Sifuentes?
Ursäkta mig. Talar du engelska?
Nej.
Vet du var familjen Sifuentes bor?
Droger.
Ja, de säljer droger. Vet du var, kanske?
Ett hus eller hyreshus.
Kanske en tvärgata?
Jag förstod vad du tänkte göra, men ville inte vara oartig.
Nej, skratta inte. - Fortsätt, ungar.
-Hur känner du dig? -Som ett spöke.
-Fel. - Du, då? -Generad.
Hon har rätt. Okej, gör scenen nu.
Generatorerna är trasiga. Utan el kan dinosaurierna rymma.
-Vi delar på oss. -Sluta. Ser ni skillnaden?
Kroppsspråket gör det trovärdigt.
Hon har koden, han ska rida på dinosaurien. Allt ordnar sig.
Låt det vara pinsamt.
"Jag vill ha en klubba. Den ska vara lila!"
Ser jag ut som en idiot? Visst.
Det var bra. Vi behöver inte byta ut eleverna.
-Nå... Hur var det, chefen? -Bra.
Ska jag markera första eller andra tagningen?
Jag har inte gjort det här på 20 år. Jag vete fan hur det går till.
Behöver du lite tid?
-Jag vill inte att han ska veta. -Okej. Jag säger inget.
-Nu får jag riktig panikångest. -Lugn. Det ser bra ut.
-Gör det? -Ja, du är jätteduktig.
-Vad heter du nu igen? -Cheryl.
Manustjejen Cheryl. Tack, Cheryl.
-Markera andra tagningen. -Okej.
Jim Moss? Ken Goulet.
Kan vi ta en åktur?
Jag vet inte vad som hände-
-men polisen släppte honom, så här är mitt kort.
Adressen står på baksidan.
-Hur vet du det? Berättade han? -Nej, jag har mina metoder.
Efter ett par vändor i armén lär man sig ett och annat.
-Jag var stridspilot i Vietnam. -Det var som fan.
Jag blev nedskjuten och tillfångatagen.
De jävlarna. Fick de dig att snacka?
Jag fick förhörsledaren att begå självmord.
Några av de andra flydde.
Fick du förhörsledaren att ta livet av sig?
Ja. De andra sa att jag hade fallenhet för det.
På SERE-utbildningen fick jag bli instruktör.
Tog han livet av sig? Var han deprimerad?
Jag ville att Janice skulle jobba med det, men hon ville inte.
Hon sa: "Pappa, det du gör är sjukt."
Vet du hur han hade det på hemmafronten?
Sen jobbade hon med mord. Jag var stolt över henne.
Han jobbade i ett fångläger i djungeln under Vietnamkriget.
Det kan ha varit på gång länge.
Inget ont om dig, men det kan ha handlat om läget den dagen.
Jag hade en väldigt lättkränkt kusin.
En dag vid frukosten sa jag: "Du borde lägga pannkakorna finare."
Då la han ner stekspaden, gick ut på baksidan och hängde sig.
Jag är inget geni-
-men det är ofta frågan om hur mycket man bär på.
Fan!
Det är han. Utan tvekan.
Okej... Mr Moss.
Han dödade er dotter och kontaktade sedan er. Varför?
Han sa att Janices mördare var på fri fot.
En elev i Gene Cousineaus kurs. Barry Berkman.
Han sa att jag kunde få upprättelse.
Mina herrar, det här är Raven, och han är listig som en räv.
Han ville få Jim att döda Berkman för att avleda oss.
Även om alla pratar om Berkman vet vi att det var han.
-Vem mer nämnde Berkman? -Cousineau.
Det är det här jag menar.
Raven visste att Cousineau trodde att det var Barry.
Han försöker hålla lögnen vid liv. Han är ett ondskefullt geni.
Jag vill prata med Fuches ensam. Inga kameror.
-Så gör vi inte. -Jo, Mae.
Det här är FBI. De är proffs.
Vill du slå honom med en telefonkatalog?
-Hallå? Hallå! -Hank?
Akhmal?
Hank!
Är du oskadd?
Torterar de dig?
Ja. De vill ha information om dig och Cristobal.
Och hur Fernando blev mördad.
Var är vi?
Vi vet inte. Det är fyra män och Elena.
Hank! Jag har nästan tagit mig ur handfängslet.
En har lossnat.
Han blöder mycket, Hank.
Vad kan jag göra?
När jag kommer loss ska jag befria Akhmal. Var beredd.
Okej.
- Hej, Lindsay. -Vi har ett problem.
-Vad är det nu? -Jag skickade det precis.
Du förrådde mig!
-Jag skalade morötter åt dig. -Din bortskämda fitta!
Din bortskämda jävla fitta!
-Hon spelade in dig. -Din bortskämda jävla fitta!
Medusa skickade det till mig. De dumpar dig.
De vill inte ha nån som pratar så bland skribenterna.
-Jag måste lägga ut en ursäkt. -Nej, det måste du inte.
Jag kommer över, okej?
Det var perfekt, Gene.
-Jaså? -Det var otroligt.
Eleverna var så engagerade och du är så varm på scenen.
Jag märker att du blir glad av att undervisa.
Det stämmer. Men Annie, då?
-Var kommer du ifrån? -Från New York via Minnesota.
Du har talang.
Ditt sätt att filma Gene gjorde honom så...
-Maskulin? -Nej.
-Viril? Kraftfull? -Nej.
-Muskulös? Ridderlig? Robust? -Nej.
-Gav honom insjunkna kinder? -Nej, nej. Lång.
Ja, han såg ut som en jätte. Nästan som Adonis.
Det var faktiskt Annies förtjänst.
Jag har några andra projekt som jag vill prata med dig om.
-Vem är din agent? -Jag har inte haft en agent sen 1982.
Jag kanske kan hjälpa dig.
Det spelar ingen roll. Jag vill prata med dig. Jag är imponerad.
Det borde du vara. Det kommer mer. Hon är otrolig.
-Helt fantastisk. -Hon var jätteduktig.
Jim! Vad gör du här?
Mannen som tog dig till Janices kropp kontaktade mig.
Varför det?
Han sa att han var privatdetektiv. Han sitter i häktet nu.
Hur då?
Jag tog med honom dit.
Jösses.... Så han pratar med polisen nu?
Vad tror du att han säger?
Han sa att din elev Barry dödade Janice.
Barry är en bra grabb. Det är inte han.
Han har deltagit i krig och är en förvirrad dumskalle.
Men han är en bra kille.
Han var med oss i stugan. Synd att han inte var beväpnad.
Då kunde han ha dödat de där ryssarna som tog Janice.
Men nej, det är inte han.
Grattis till ditt program.
Jag vill verkligen be om ursäkt-
-för min upplevda överträdelse mot min före detta anställda.
Vän och anställda, Natalie Greer.
Även om det kränkande ordet används i all välmening mellan kvinnor-
-och ofta används i Europa så förstår jag...
-Det är sant. -Jag är verkligen ledsen.
Men tänk er för innan ni litar på nån.
Man måste vara väldigt speciell för att spela in...
-Det är ingen ursäkt. -Det är för fan sant!
Det har inget med Natalie att göra och det förminskar ditt program.
Mitt program är jag, Lindsay. Och hon stal mitt program.
Om du hade låtit mig ta hand om det här...
Varför sa du nåt?
Fy fan! Du bryr dig varken om mig eller "Joplin".
Du bryr dig bara om din provision och relationen med BanShe.
Du vill ha en relation med BanShe, inte jag.
Du jobbar för mig och jag drunknar.
Istället för att hjälpa mig försöker du rädda dig själv.
Det här är ärligt. Det här är sanningen.
Det gör mig kanske arbetslös, men jag sa åtminstone sanningen.
Jag lovar att inte låta det hända.
Jag måste släppa dig.
Bra. För jag vill inte jobba med lögnare.
Okej.
Du vet ljudet av barns fotsteg tidigt på morgonen?
Jag hör det fortfarande.
Jag hör honom inne på rummet vid datorn.
Jag pratar med honom från arbetsrummet. Hela samtal.
Min fru säger att jag håller på att bli galen.
Hon tror att den här staden gjorde honom till en djävul.
Jag har aldrig velat skada nån.
Förrän vi fick Ryan.
Kärleken jag kände för det barnet skrämde mig.
Vad skulle jag göra om nåt hände honom?
Sen fick jag veta vad du hade gjort.
Jag kan inte...
Jag kan lämna dig här och låta dig ruttna.
Men det går inte.
Varför? Varför?
Jag vill träffa min son igen.
Vit man, 65-årsåldern, självförvållat, möjligen död.
Ur vägen, tack.
Kolla värdena.
Hej.
Jag ska vara ärlig.
Om du berättar vad du vet så hjälper jag dig.
Jag har berättat vad jag vet.
Varför besökte du Jim Moss?
För att ge honom information om vem som dödade hans dotter.
-Vem var det? -Fråga honom.
Jag frågar dig.
Förresten, kamerorna är avstängda.
-Varför? -För att jag bad om det.
-Vet du hur jag fick det här? -Rakning?
Det var ett dåligt skämt. Nej.
Jag fick det under tjänstgöring i Afghanistan.
Vi patrullerade och jag blev träffad av en krypskytt.
Min kompis ville hämnas, men han tog ut det på fel kille.
Sen fick han avsked.
-Du är Albert. -Det stämmer.
Herregud...
Hur känner du Berkman?
Jag är... Jag är hans manager.
-Hans manager? -Ja.
Som skådespelare?
Jag försöker hjälpa dig, så säg som det är.
-Nej, nej... -Är Barry inblandad i den här skiten?
Ni tjänstgjorde med Chris.
-Ja. -Ja.
Det som hände honom var tragiskt. Han hade fru och barn.
Lille Theo sover fortfarande bredvid mamma.
Han är rädd att den som dödade hans pappa ska ge sig på honom.
Barn har intuition.
Har du undrat varför Chris, som aldrig var i strid-
-utan snarare var datanörd, drabbades av posttraumatisk stress?
Han älskade Sharon och Theo. De var hela hans värld.
Varför skulle han begå självmord och förstöra livet för dem?
Tja...
Det där som klickade till när Barry hämnades för dig...
Jag utnyttjade det och gav honom ett lukrativt jobb.
En dag skickade jag Barry på ett uppdrag som gick snett.
Chris var på fel plats vid fel tillfälle.
Han såg en del saker.
Barry deltar fortfarande i välgörenhetsloppen-
-som Sharon håller i för att hedra Chris.
Barry är en bra kille.
Vad sa han?
Förhör honom om ni vill, nu går jag.
Text: Ellinor Larsen Iyuno-SDI Group