NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA LOPUTTOMAN SIVEYDEN LUOSTARI
Tervetuloa uuteen kotiinne, prinsessa.
Olette myöhässä. Pukekaa nämä.
Aamusurkeudet alkavat viideltä.
Luulin Helvettiä pahaksi.
LOPUTTOMAN SIVEYDEN LUOSTARI
Olen myöhässä aamurukouksista.
Vauhtia, piiloudu!
Rauhoitu. Eivät he minua huomaa.
KERSKAAMO - RIPPITUOLI
Sisar Tiabeanie, myöhästyit taas.
Anteeksi, abbedissa. En saanut juuri unta, koska sänkyni oli graniittilaatta.
-Graniittia? Miksi hän saa mukavan laatan? -Prinsessat saavat aina parhaat laatat.
Älkää viitsikö. En pyytänyt sitä.
Yhdet bileet, ja viikingit valloittavat maan. Kaikillehan sitä sattuu.
Opettele lukemaan tilannetta.
Sisaret, älkää antako tämän pakanan häiritä. On ruoka-aika.
Päivän keittomme on nakkivettä. Iloitkaamme sen tähden.
Minä olen paha, ja sinä olet paha Yhdessä oomme pahoja
Ihmiskunta on kurja joukko
Kurja... Jumala...
-Mutta Jumala on hiukan parempi -Jumala on hiukan parempi
Tuo jää päähän koko päiväksi.
Hyvänen aika...
Kuka suututtaa Jumalan syntisellä hörppimisellä?
Hyvin menee. Hörpi kovempaa!
Mitä? Tämä on hyvää.
Anteeksi, tipuin kärryiltä.
-Minkä vuoksi nyt rukoilemmekaan? -Voihan...
Me rukoilemme, että Jumala auttaisi köyhiä.
Jos haluatte auttaa heitä, miksette sulata tuota Jumalaa ja jaa häntä kolikkoina?
Unohtakaa välikäsi.
Rienaaja! Kehtaatkin tuoda logiikkaa Jumalan huoneeseen.
Palaa laatallesi.
Hyvä on, anteeksi.
En ymmärrä, mikä häntä vaivaa.
KAPPALE 6 - NOPEAMMIN, PRINSESSA! TAPA! TAPA!
PAKANAKYYTI
Olisin kyllä lähtenyt omin päin!
Hei vain, Bean.
Sorcerio on työstänyt erikoistehostetta, jossa korvistani tulee huutaessa savua.
Pelletit korviin, etikka perään.
Sitten mietin, mitä haluan sanoa...
Jestas, että polttaa! Tämä on sinun vikasi!
Isä, olen ottanut opiksi.
En enää ikinä pidä mahtavia bileitä, kun sinä olet poissa.
Ihanko totta?
Ja lupaan, etten enää ikinä juo.
Juot paraikaa.
-Mistä tuo tuli? -Ole hyvä vain.
Anteeksi. En jaksa enää uhkailla.
Mokasit prinsessana. Samoin nunnana.
En tiedä muita tyttöjen juttuja.
Itsekin olet tunari. Entä se keksimäsi huutamisvero?
Se palasi vainoamaan minua.
VERO
-Kyse ei ole impulssien hillinnästä. -Tai sen puutteesta.
Nyt riittää!
Olet hemmoteltu, vastuuton vetelys!
Aivan sama. Menen kylpylään kuumaan smaragdihierontaan.
Etkä mene. Karkotan sinut linnasta.
Olet kelvoton ja kyvytön.
Etkä saa palata, ennen kuin arvostat sinulle huutamiseen uponneita rahoja.
Hyvä on. Pärjään kyllä itsekin. En tarvitse sinua tai ketään.
Tulkaahan.
Nytkö se alkaa toimia?
Uskomatonta, että isä hääti meidät.
Kehtasikin kutsua sinua arvottomaksi, hevoshampaiseksi luopioksi.
-Ei hän sanonut noin. -Totta yhtä kaikki.
Mitä siitä, mitä hän ajattelee? En tarvitse isäni hyväksyntää.
Kunnon kodittoman teinin puhetta.
ORPOJA MYYTÄVÄNÄ
Minäkin olin ennen prinsessa.
Mitä Zog muka tietää?
Olen varmasti hyvä monissa asioissa, joita en ole kokeillut.
Ei tämä ole mikään huono juttu. Tämä on itse asiassa hyvä.
Tilaisuus aloittaa alusta.
Käskinhän teidän porttojen pysyä poissa. Ai, Teidän korkeutenne.
Bunty? Miksi heität roskia ikkunastasi?
Ei tämä ole ikkuna vaan roska-aukkomme.
Ei meillä ole varaa ikkunoihin.
Saimme oven vasta, kun hevonen söi palan seinää.
Ei kyllä sopinut sille. Tulkaahan peremmälle.
Lapset, tässä on prinsessa Tiabeanie.
Hän asuu täällä, kunnes tajuaa, miten hyvin hänen asiansa ovat.
Päivää.
Enhän minä voi tuputtautua tänne.
Veisin arvokasta ruokaa lastenne suusta.
Pötyä. Emme ikinä käännytä nälkäisiä.
Tässä on muhennosta, johon voi lisätä vielä kissan.
Mitä sinä teet?
Possunmaitoa rääpäleille.
Voimmeko varmasti jäädä?
Ei hätää. Täällä on paljon tilaa, kun Allison lähti parempaan paikkaan.
Ei, hän lähti Twinkletowniin.
Missä katukoirat raatelivat hänet.
Pentuja olivat.
Harmi. Hän oli vain yhdeksänvuotias, vuoden päässä eläkkeestä.
-Oliko hän töissä? -Kaikki ovat töissä.
Minä olen kätilö. Suokaa anteeksi.
Jos pystyt itkemään, pystyt töihin.
Voi luoja, töitä! Niitä ihmiset tekevät päivät pitkät!
Hyvä on. Minäpä lähden etsimään ensimmäistä työpaikkaa.
-Mikä täällä on minimipalkka? -Kaksi piiskaniskua tunnissa.
Jostain on aloitettava. Tuletko, Elfo? En, minulla on pöksyt täynnä.
Lisää puuteria pyllylle, kiitos.
Muista sitten, että tämä on helpompaa kuin miltä näyttää.
Kuunnelkaahan. Kokeilen lampaankutsuhuutoani.
Ei, tulkaa takaisin!
Ainakin pidit ne kasassa.
Aina kun katson toisaalle, jotakin pahaa tapahtuu.
Mikä tuo ääni oli?
-Olen hyvä teurastaja. -Tämä on lemmikkikauppa.
Tämä ei onnistu. Ehkä todella olen kyvytön.
Kelvoton.
Sekin.
Älä sure, Bean. Joskus aikuisena -
pitää hyväksyä, että asioissa kestää.
En suutelisi itseäni nyt.
-Turha huoli. -En ikinä löydä sopivaa paikkaa.
Ryömin takaisin isäni luo, koska olen luuseri, joka ei pärjää töissä.
Jos aiot ryömiä takaisin, saanko ratsastaa sinulla?
Hyvä on.
Antaa mennä, Bean!
Ptruu. Harjoittelijani hävisi mystisesti,
mutta etsimisen sijaan voisin palkata sinut.
Säästyisi aikaa.
Enpä tiedä. En ole hyvä missään.
Pidätkö jutusteluista kiinnostavien ihmisten kanssa?
Kyllä kai.
Hyvä. Toivottavasti univormu ei haittaa.
Pitääkin lähteä pääkallonpaikalle.
Tuo oli pyövelivitsi.
Kuulet kaikki ne ensimmäisen vartin sisällä. Loppu on ihmistragediaa.
Olen aina halunnut viihdealalle.
Helvetissä hoidin viestintää.
Tässä on peukaloruuvi.
Tuo on kidutuspenkki.
Tuossa on rautarouva. Tässä on golfvitsikirja.
"Vaimoni mielestä pelaan liikaa golfia, joten tein muutoksen. Vaihdoin vaimoa."
"Nähtyään golftulokseni mailapoikani antoi mainion vinkin. Käski aloittaa tenniksen."
Armoa!
Aloitetaan ensimmäinen päivä iisisti.
Kiduta tätä kaveria hieman ja tarjoa viimeinen ateria.
Tämä näyttää... hui.
Minulla on nälkä. Onko sinulla? Hoidetaan se ateria ensin.
-Voisin syödä. -Hienoa. Mitä syömme?
Viimeinen ateriasi. Saat valita.
Muhennosta.
Ei. Söin eilen muhennosta.
-Kanaa sitten. -Paistettua vai paahdettua?
Paahdettu kävi mielessä.
-Paistettuako sitten? -Minä...
-Mitä sinä haluat? -Sama se. Sinun viimeinen ateriasi se on.
Hyvä on. Haluan sitten pihviä viimeiseksi ateriakseni.
Hyvä on. Pihvi voisi käydä.
Anteeksi nyt. Se vain on kovin raskasta.
Ehkäpä muhennosta sittenkin?
-Olet luonnonlahjakkuus. -Niinkö?
-Niin. -Älä jätä meitä kahden!
Taidan olla.
Sain kiinni noidan, joka kaappasi ihmisiä metsässä -
siitä Hannun ja Kertun jutusta lähtien.
Hienoa, että toitte hänet elävänä.
Katkaistaan häneltä kaula iltapäivällä.
Hauskaa työpäivää. Alfred, älä ime hakkuasi.
Kaivostyö hermostuttaa.
Vain minä ja pikkuiset.
Miten olisi pieni puuterointi ja sitten nokoset?
Minulla on sinulle jotain erityistä.
Niinkö? Sepä mukavaa... Mitä helvettiä?
Ei nyt vedetä överiksi tätä vauvajuttua. Tämähän on puuta!
Eikö vauva tykkää leikkiä?
Kuuve, vouva. Siis kuule, rouva.
Tämä menetteli, kun minä vedin yli.
Vauva on äkäinen. Vauva tarvitsee nokoset.
Ei tämä paikka sovi aikuiselle haltijalle.
Haluan tietää, onko se luudalla lentely pelkkää humpuukia?
Aivan kuten minun odotetaan pussaavan sammakoita ja puhuvan linnuille.
Ehkä oletkin vain hullu, vanha noita.
Mutta ehkä et halunnut olla sellainen.
Tuskin on paljon valinnanvaraa, jos on vanhempi käkättävä nainen.
Oletko hullu vai kirottu?
Ehkä molempia.
Selkä!
Pari päivää kidutuspenkissä auttaa.
No nyt!
Tänään en taida laittaa päätä pölkylle.
Taisit saada armonaikaa.
Ei, vaan sinä sait ylennyksen. Olet tänään pyöveli.
Voi pikkuinen. Ei hupihäkistä karata.
Tule takaisin, Elfo-vauva!
En ole vauva. Olen taapero.
Elfo-vauva!
Täältä veriponchoja!
Roiskealueella ei voi olla ilman moista!
Tämä käy niin äkkiä. Hermostuttaa. Mitä minä teen?
Ensinnäkin sinun piti pukeutua mustaan huppuun.
Nyt kaikki tietävät, kuka olet.
Aloittelijan moka.
En tiedä, pystynkö tähän. En ole tappanut ketään.
Joka ei ole yrittänyt tappaa minua. Tai häiritä. Tai viedä naimisiin.
Olet luonnonlahjakkuus. Olen nähnyt kidutuksesi.
Mieti tätä kidutuksena, jolla on iso, roiskuva loppu.
Menehän ja anna veren lentää.
Olen rinnallasi. Jos hermostuttaa, katso minua silmiin.
Pikkutyttöni. Aikuinen ja katkoo päitä.
Ja tähän vaadittiin vain rakastava karkotus.
Ei metsään. Sieltä ei ikinä palata.
Muista, juokse puiden välistä!
Taidanpa käydä makaamaan.
Ja siihen päättyy lämmittelyohjelma.
Aplodit Gary the Grabassille!
Ja seuraavaksi päätapahtuma.
Ristikää kädet rukoillaksenne -
ihmisiä anastavan noidan puolesta!
Hei kaikki.
-Kaula katki! -Tapa jo hänet!
Mikä kestää?
Tämä on hiton surullinen hetki, joten tukkikaa turpanne.
Riisu paitasi!
Hieman myötätuntoa ja kunnioitusta.
Tämä naisparka on hermoissaan. Hän tärisee ja hikoilee.
Hän on ensi kertaa tapettavana. Yrittäisitte ymmärtää.
Hän puhuu itsestään.
Anteeksi, mutta minun on kai katkaistava nyt kaulasi.
Onko viimeisiä sanoja? Voisit pyytää anteeksi, niin kuningas voisi armahtaa.
Älä turhaan. En kuule mitään.
Hetki on koittanut.
Anna nyt edes jotain, josta sinut muistaa. Kunhan ei...
Mikä sinua vaivaa? Aivan kuin haluaisit, että katkaisen kaulasi. Auta nyt toista.
Skarppina, poju. Se voi mennä vikaan.
Pystyt siihen, Bean. Käytä vain voimaa. Keskipakoisvoimaa.
Naps vaan ja poikki.
Siinä on pikkutyttöni. Murhaamassa noita-akkaa.
Miksi hän on niin hidas?
Katselen samaa teloitusta. En tiedä.
En pysty siihen.
Surkein retki ikinä.
Puhuin höpöjä, kun väitin sinua mokaajaksi ja luovuttajaksi.
Unohdin yhden jutun. Olet myös luuseri.
Tietä luuserille!
Siinä hän tulee.
Mokaaja, luovuttaja, luuseri. Kolmoisuhka.
Siinä hän menee.
Aina kun tuo tyttö saa hieman vastuuta,
joku jää eloon.
Selvän teki. Minulle ei ole sijaa Dreamlandissa.
Nyt olen pohjalla.
MAKUISTANI VETTÄ KUPPI 15 SENTTIÄ
Häivy! Teet hallaa myynnille.
Ehkä minusta vain ei ole ison kaupungin rasitukseen.
Ei se kaikille sovi. Makuistani vettä, 15 senttiä.
Maistakaapa polviani, 15 senttiä.
Olen surkea. Olen hyvä ainoastaan istumaan tällä kivellä itkien.
En ole kivi ja olen kuullut parempaakin itkua.
Haudatkaa minut elävältä näiden haltijanjälkien viereen.
-Mihinköhän hän oli menossa? -Kuka?
Voidaan lisätä etsivä listaan asioista, joissa et ole hyvä.
Kaupungissa on vain yksi haltija.
Elfo! Hänen jälkensä johtavat kohti tuota puuta.
Hän näyttää kääntyneen viime hetkellä, kunnes osui toiseen puuhun.
Sitten hän itki, potkaisi tuota kiveä, hyppelehti kivusta,
polki maata vihaisesti tässä kohtaa,
missä tuo häiriintynyt orava vei hänen kenkänsä.
Hei, olen Elfo. Entä sinä?
Huvittunut pikku houfuiftafi.
Jos viittaat vaippaani, ne ovat sotahousuni.
Palaanpa tästä taisteluun.
Taisi löytyä ikkunannuolija.
Tule. Sisällä karkki maistuu paremmalta. Vähemmän linnunkakkaa.
-Hän on Hannu. -Und hän on Kerttu.
Siis Kerttu ja Hannu?
Ei, Hannu ja Kerttu!
Käy peremmälle. Schnell!
Hyvää kaakaota.
Voinen suutuntuma, hyvä viskositeetti.
Aistinko tässä hieman karkkia? Tuntuu vaahtoisalta.
Makusi on varmasti erinomainen.
Älä nyt paljasta meitä. Saksalaisten nauru hermostuttaa ihmisiä.
Leikinkö, että laitamme hänet ruoaksi?
Toki. Hän on dummkopf. Sama se.
Lihotetaan hänet!
Hän katselee meitä, joten lakkaan kuiskaamasta.
Tulet siis karkkimaasta?
Pidät sitten varmasti piparminttukarkeista und suklaahaloista und sokeriluumuista.
Und mikään näistä ei ole päällystetty mit unihiekka.
Jos asuisin täällä, söisin varmaan koko paikan.
-En tajua, miten hillitsette itsenne. -Syömme nykyään enemmän lihaa.
Karkeista tuli väsy. Käyn tähän pannuun makaamaan.
Kohta varmaan voitelee itsensä. Niinhän tuo tekee!
Olen hämmentynyt. Haluaako hän kuolla?
En vain halua tarttua.
Hei, päästäkää minut ulos.
Näytän, missä kultapatani on.
Ehkä hän on leprekooni. Hän tanssahtelee.
Ei, vaan kiehuu.
Kielten jälkien perusteella taloa on hiljattain nuollut haltija.
-Ensin se pikkukaveri, nyt te kaksi? -Onko täällä käynyt muita tänään?
Ei, mutta käykää peremmälle ja tehkää olonne mureaksi.
Siis mukavaksi.
Ehditte juuri illalliselle.
Pidättekö kinkusta? Tämä on kuin kinkkua, muttei kuitenkaan.
Suloinen. Kuin paahdettu pieni apina sipuleiden kera.
Ja. Mutta ei kuitenkaan. Syö.
Pidän tästä. Ihan vain kaverina.
Mitä onkaan, tämä on herkullista.
AIVOT - KORVA - SIIPI KYLKI - PAISTI - POTKA
Voi luoja!
-Tarjositteko minulle Elfoa? -Luulin, etten pitänyt hänestä.
Älä nyt höpsi. Haltija on jälkiruoaksi. Yhä uunissa.
Apua! Olen allerginen omenoille!
-Älä huoli, Elfo. Minä hoidan... -Bean! Achtung!
Vai mureaksi. Nyt ymmärrän.
Ei pidä laittaa prinsessaa pirun hommiin.
Missä sinut on marinoitu? Tuoksuu aivan upealta.
Pelastan sinut, sisko.
Lopettakaa tuo nuoleskelu.
Paukkutikkari!
Toffeekarkkejako?
Tämä on kuin kinkkua,
muttei kuitenkaan.
No niin, kuulkaahan.
Tuon karmivan naurun pitää lakata, ennen kuin voimme keskustella.
Antautukaa nyt.
Kaikki ymmärtävät, miksi sekositte oltuanne noidan vankina vuosikausia.
Olimme hulluja jo kauan ennen noitaa.
-Söimme vanhempamme. -Ja sittenkö noita kaappasi teidät? Nein, hän adoptoi meidät und antoi karkkia, muttei tarpeeksi.
Niinpä sidoimme hänet lavuaariin ja aloimme syödä ihmisiä.
Bean, takanasi!
-Tapa hänet, Bean! Älä nössöile. -En taida pystyä.
Kerttu, ei! Meidän piti vanheta yhdessä ja syödä perhe.
Hei! Hups. Hei! Sanoja! Kirous on poissa.
Noin minä oikeasti nauran.
Bean, katso minua. Älä katso minua vaan ruumiita.
Sinä teit sen. Tapoit vihdoin jonkun tarkoituksella. Olen ylpeä sinusta.
Se oli itsepuolustusta.
Älä kainostele. Tapoit nämä mielipuoliset sisarukset rehellisesti.
Ja minut paahdettiin elävältä. Kaikilla oli osansa.
Vaikka onkin palkitsevaa tappaa ihmisiä,
mikään ei tunnu niin hyvältä kuin viattoman hengen pelastaminen.
Pelastit henkeni ja kumosit sen karmean kirouksen.
Tämä oli kamala koettelemus.
Mutta on lohduttavaa tietää, että voin palata kauniiseen karkkikotiini.
Saan viettää viimeiset vuoteni hoitaen ullakolla asuvaa kaksoissisartani.
Tai sitten voisit tehdä jotain muuta.
Matkustelukin on hauskaa. Eikö?
Heippa sitten. Se oli Elfon syytä.
Ja seuraavaksi päätapahtuma!
Prinsessa Tiabeanie, astu edemmäs.
Poikkeuksellisesta urheudesta, ennakoinnista ja viisaudesta palkiten -
annan itselleni tämän mitalin mahtavasta vanhemmuudesta,
joka muutti sinut arvottomasta, hevoshampaisesta luopiosta -
julmaksi pyöveliksi, jolla on kaunis hymy.
-Olen ylpeä sinusta, Beanie. -Niinkö?
-Vaikka et mielipiteestäni välitäkään. -Olen sillä tavalla siisti. Kiitos, isä.
Jos vielä mainitset hevoshampaani, nakerran niillä selkäytimesi katki.
Minun tyttöni.