‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Dacă n-ai nimic de spus...
‎Doamne! Cât e ceasul?
‎E 3:00. E imposibil.
‎Bine că ești treaz.
‎Sunt treaz tot timpul. ‎N-am mai dormit de câteva săptămâni.
‎Cică ajută curcanul, ‎dar am mâncat doi și tot nimic.
‎De ce ești trează?
‎Iar am avut coșmaruri ‎cu mama și cu noi doi.
‎Încercam să vorbesc, ‎dar nu puteam rosti niciun cuvânt.
‎Aveai gura cusută ‎sau nici măcar n-aveai gură?
‎Nici măcar n-aveam! De unde știi atâtea?
‎Nu degeaba locul ăsta se cheamă Dreamland.
‎E ceva legat de castelul ăsta, ‎care face visele mai puternice.
‎Nu poți fugi de vise,
‎dar poți opri un coșmar, ‎dacă rezolvi problemele care-l provoacă.
‎Mi-aș dori să fii așa înțelept tot timpul ‎când ești treaz.
‎Ies puțin la aer. Nu puteam să dorm.
‎Am avut niște vise ciudate ‎în care aveam gura...
‎Tare!
‎INFERNUL LUI LUCI ‎ÎNCHIS
‎Închis? Dar am sentimente de reprimat.
‎DEPOZITUL POEMELOR
‎DISPENSARUL IARBA-ȘANȚULUI
‎BERETE, TOBE BONGO ȘI ALTELE
‎HALBELE LUI GERTRUDE
‎APUCAȚII
‎Bine, situația politică din Dreamland
‎m-a derutat de tot.
‎Întâi, tot regatul a fost transformat ‎în stană de piatră.
‎Apoi, am revenit cu toții la normal.
‎De atunci am tot încercat ‎să încremenesc din nou.
‎E fierbinte!
‎Așa trebuie să fie.
‎Bere amară fierbinte?
‎E cafea. E o băutură nouă, ca un fel ‎de ceai, dar mai tare și mai rea.
‎O să m-ajute să uit de necazuri?
‎Nu, dar o să-ți oprească creșterea.
‎Am 23 de ani, dar încă pot comanda ‎meniul pentru copii.
‎Spune-i lui Miri ce te apasă!
‎Îmi pari foarte cunoscută, Miri.
‎Mai am o slujbă. Lucrez pentru oameni
‎care nu mă observă ‎fiindcă sunt prea egocentrici.
‎Vorbeam despre tine?
‎A fost o capcană! Mama se măritase ‎cu tata doar pentru mine.
‎Ne-a trădat pe amândoi
‎și încă sufăr, fiindcă e mama, știi?
‎Și tata abia dacă...
‎Vezi, de asta majoritatea beau ‎doar una sau două.
‎...recunoaște că ea a existat. ‎Dar eu tot am coșmaruri...
‎Fiindcă îți înăbuși sentimentele.
‎Și ce să fac?
‎Exprimă-ți-le! Ce faci ca să te distrezi?
‎- Păi... ‎- În afară de beții.
‎Păi... Nu, pe aia am făcut-o ‎fiindcă eram beată.
‎Am... Ba nu, pe aia am făcut-o ‎ca să mă îmbăt. Sunt deschisă la sugestii.
‎Există arta, muzica, ‎hainele bizare create de tine.
‎- Apropo, ea e Judy. ‎- Sal'tare!
‎Practic, orice te ajută să-ți exprimi ‎sentimentele și să te vindeci.
‎Știi tu, creativitate.
‎Creativitate?
‎Privește în jur! ‎Toți oamenii ăștia se exprimă.
‎Totul e foarte impresionant, ‎dar n-am niciun talent, deci...
‎- Ai mâini? ‎- Da.
‎- Știi să ții un toc? ‎- Da.
‎Atunci ești scriitoare.
‎Și deja sunt în avantaj, fiindcă beau.
‎CAPITOLUL AL XVIII-LEA ‎PIESA DE TEATRU
‎Ce scriem?
‎E personal. ‎Dar bănuiesc că puteți sta să vă uitați.
‎Așa.
‎„Când eram mică, ‎am auzit o discuție între tata și...”
‎- Nu. ‎- Ce e?
‎Nu, nimic. Voiam să zic ceva,
‎dar mi-am zis ‎că oricum nu se poate rezolva,
‎așa că te rog să continui.
‎Ce nu e bine?
‎E bine, serios, atâta doar că e rău. ‎Dar continuă!
‎Nu mai vorbi!
‎Sigur e cuvântul potrivit?
‎După părerea mea, combini „confundă” ‎cu „combină”. E confuz...
‎Nici mie nu-mi place partea aia.
‎Stai! Suntem cei mai mari fani ai tăi! ‎Nu ne mai împinge! Zău așa!
‎Te pot ajuta! ‎Ai auzit de demonul scriitorului?
‎Și eu te pot ajuta!
‎Te rog, aici n-am ce să critic. ‎Deși ușa e oribilă.
‎Deci scriitorii au demoni?
‎Da, majoritatea au zeci.
‎Și demonii ajută la scris?
‎Da. De asemenea, cauzăm depresii, ‎îndoieli, insomnii,
‎sinucideri, dependență de droguri. ‎Viață de scriitor.
‎Știu și eu...
‎Oricum nu ești scriitoare.
‎Nici măcar elfii nu se sinchisesc ‎de ce ai de zis despre viața ta banală.
‎Să mă pupi! Ba sunt!
‎Bine, poți rămâne.
‎Ai început bine, ‎dar, dacă vrei să fii scriitoare pe bune,
‎va trebui ‎să tergiversezi lucrurile mai mult.
‎Trebuie să citești povestea lui. ‎Seamănă cu a ta, dar e mai reușită.
‎Știți ce ți-ar aduce inspirație? ‎Un pui de somn bun.
‎Da, bună idee!
‎Nu!
‎Mai suferă puțin pentru artă ‎și va fi bine.
‎„Îngrozit, nasul elfului se încreți ‎în taină,
‎licărind în apusul soarelui, ‎purpuriu ca un deget înjunghiat.”
‎Ce e purpuriu? Nasul sau apusul?
‎Nu mai știu!
‎Și cui îi pasă cum i-a reacționat nasul? ‎Urăsc chestia asta.
‎Te-ai gândit să scrii basme erotice ‎cu personaje create de cititori?
‎Ce atâta scris? ‎Vreau doar să spun ce s-a întâmplat.
‎Atunci, scrie o piesă!
‎Adică un show în care joc singură?
‎Doamne, nu! Încerc să te ajut în carieră, ‎nu să ți-o distrug.
‎Fă-ți de cap! Ai muncit pe brânci, ‎meriți al șaselea rulou cu scorțișoară.
‎Acum, scena asta... ‎e deosebit de dificilă.
‎Știi, nu sunt sigură cum...
‎Tată!
‎Când ai cerut-o pe mama...
‎De ce smulg toate lalelele?
‎Instalez un poligon de tras cu arcul.
‎Voiam să fac un sport ‎în care să stau mai mult nemișcat.
‎Sună grozav.
‎Odată mi-ai zis cum ai cerut-o pe mama. ‎A fost...
‎Nu-mi aduc aminte.
‎Nici n-ai auzit întrebarea.
‎Trecutul e trecut. ‎Nu vreau să-l retrăiesc.
‎Dar Dagmar a făcut parte din viața ta, ‎a noastră, aproape 20 de ani.
‎Nu ne putem preface că n-a fost așa.
‎Sunt rege! Pot să fac ce vreau!
‎Cum ar fi să te ascunzi în șopron ‎până plec?
‎Poate.
‎N-am nevoie de ajutorul nimănui. ‎Am trăit povestea asta.
‎Face parte din mine ‎și o voi aduce la viață.
‎Mă rănești, nevastă. ‎Parcă ai avea inima cuprinsă de gheață.
‎Sunt cuprinsă de scopuri mai mărețe ‎decât grijile tale lumești de doi bani.
‎„Nu ești decât un călăreț căzut
‎într-o bătălie măreață, ‎pe care n-ai cum s-o înțelegi.”
‎„A cădea în bătălie înseamnă ‎o singură moarte.
‎A cădea pradă trădării în iubire ‎înseamnă de o sută de ori mai mult.”
‎„Iese din scenă prin dreapta, ‎finalul scenei.”
‎Bravo! O lucrare sfâșietoare ‎a unui geniu mediocru spre moderat.
‎Un tur de forță dramatic, asta a fost.
‎Nu mi s-a mai permis ‎să stau jos atâta timp.
‎Eu speram ‎să fie mai mult un thriller medical.
‎Foarte bine lucrat! A-ntâia!
‎- Vrei să sărbătorești cu puțin suicid? ‎- Nu!
‎Doar îmi fac treaba.
‎Unde va ajunge acum scenariul tău? ‎La gunoi, la latrină?
‎Cred că ar trebui ‎să fie interpretat pe scenă.
‎E extraordinar, dar ce știu eu?
‎Nu prea multe, sincer.
‎TEATRUL DREAMLAND
‎PIESA MOMENTULUI - UNGEREA SF. PETWIG ‎VARIANTA REGIZORULUI
‎PENTRU LIVRĂRI, ‎FOLOSIȚI INTRAREA ARTIȘTILOR
‎INTRAREA ARTIȘTILOR
‎Prințesa Tiabeanie?
‎Bună! Mă întrebam ‎dacă aș putea să-mi las piesa...
‎Nu.
‎- Pot să-mi fac programare... ‎- Nu.
‎- Vreau să știu dacă pot să... ‎- Nu.
‎- Pot să intru în teatru, te rog? ‎- Nu.
‎De ce poate absolut toată lumea
‎să intre pe ușa aia, mai puțin eu?
‎- Nu știai? ‎- Ce să știu?
‎Femeile n-au voie să lucreze la teatru!
‎Știu că ești dezamăgită, Bean, ‎dar la ce te așteptai?
‎Ca războiul și jurizarea concursurilor ‎de frumusețe, teatrul e treabă de bărbat.
‎E ridicol. Nu văd de ce femeile ‎nu pot lucra la teatru.
‎E o pantă alunecoasă. ‎Ce urmează, vite mascul?
‎Știi, eram un mare cunoscut al scenei.
‎Al scenei adevărate?
‎Pe vremuri, la Universitatea Licărești, ‎eram vedeta concursurilor anuale.
‎Admiratorii mei, uluiți de talentul meu,
‎mă asaltau cu cărămizi de casă ‎și cu roșii coapte și proaspete.
‎Ce vremuri! ‎Cea mai strașnică perioadă din viața mea.
‎Bună! Am înțeles ‎că femeile n-au voie să lucreze la teatru.
‎Exact.
‎- Dar porcii? ‎- Intră!
‎Te previn, ‎sunt mânjit cu propriul bălegar.
‎Te-am poftit înăuntru.
‎I-ai convins să-mi pună piesa în scenă? ‎Doamne, îți mulțumesc!
‎Dar există o condiție măruntă. ‎Ei cred că e piesa mea.
‎Ce? Cum adică „piesa ta”?
‎Doar nu era să le zic ‎că a fost scrisă de o femeie!
‎Chiar dacă primesc eu laudele, ‎toți banii sunt ai tăi.
‎Mă plătești cu chipul meu? ‎N-am nevoie de bani.
‎Am scris piesa ca să mă împac ‎cu familia și cu trecutul meu.
‎Am pus suflet în ea. E neprețuită.
‎Simpla propunere e insultătoare. ‎Iau eu asta, mersi!
‎Din fericire, i-am convins să-mi dea ceva ‎mult mai de preț decât banii.
‎Rolul principal.
‎Joci rolul meu? ‎Personajul meu e protagonistul piesei.
‎A trebuit să fac unele modificări.
‎Trist.
‎- Bean? ‎- Ce e?
‎Am o întrebare. Să nu mă arunci pe geam!
‎Asta nu e întrebare.
‎Să nu mă arunci pe geam? ‎Și mai am o întrebare.
‎M-aș putea duce la teatru, ‎să fiu mica ta iscoadă.
‎Nici asta nu e întrebare.
‎Cred că un mărunțel va zbura pe geam.
‎Vă urăsc!
‎ÎN CURÂND: REGELE ȘI EU ‎TRAGEDIE ROMANTICĂ
‎SCRISĂ DE ‎MERKIMER DE BENTWOOD
‎Nu știu să citesc, ‎dar îmi plac noile forme și înflorituri.
‎Nu-mi plac cele ascuțite.
‎Bine, să repetăm! ‎Actul întâi, scena a doua, Zog și Dagmar,
‎scrisă și regizată de Wymond Petty.
‎Stai, îți arogi meritele?
‎Dacă nu-ți convine,
‎dă o probă pentru Cotletul Numărul Doi, ‎la măcelărie!
‎Cotletul Numărul Doi? Nu sunt ‎un simplu cotlet, sunt șunca principală!
‎Atunci, acțiune!
‎Poeții n-au scris nicicând ‎despre plăceri așa sublime.
‎Gloriosu-mi regat, ‎un festin pentru ochii mei.
‎Glorioasa-mi mireasă, ‎un prânz pentru sufletul meu.
‎Pentru sufletul meu.
‎Să intre Dagmar!
‎Chemați un doctor, acum!
‎Am mai văzut asta. Moartea.
‎Cel mai bun actor al generației sale, ‎secerat la prima repetiție.
‎Poate e din cauza machiajului cu plumb.
‎Asta spui mereu.
‎Dezbrăcați-l și aruncați-i leșul pe alee!
‎Nu uitați de perucă!
‎Vai de mine! Acum cine o să fie Dagmar?
‎Nu mă așteptam la asta.
‎Birjar, oprește! Am zis să oprești!
‎Ce porcărie mai e și asta?
‎Sper că e de natură religioasă.
‎Mai rău. E seculară. Și uite! ‎Li se ating nasurile.
‎Ce?
‎Arată ca un festival inofensiv ‎al pipăielilor.
‎Nu e nimic inofensiv în povestea asta.
‎Dacă aude regele, ‎furia sa va fi nemărginită.
‎E așa îngrozitor să-i lăsăm ‎pe proștii ăștia să ridiculizeze Coroana?
‎Mai greu e să faci diferența
‎între ce e bine pentru rege ‎și ce e bine pentru regat.
‎E însăși temelia ‎societății noastre secrete.
‎Asta și partidele de sex bingo ‎de joi seara, din temniță.
‎Piesa asta ar putea fi tocmai ce căutam.
‎Eu nu-i spun direct.
‎M-a pocnit deja de cinci ori azi.
‎Trimit un sol pe care să-l ucidă, ‎apoi îi spunem amândoi.
‎De-a dreptul scandalos! ‎Nici nu se poate numi teatru.
‎Niște aiureli inventate,
‎care să-i facă pe țărani ‎să uite de viețile lor mizerabile.
‎Pentru asta există religia!
‎Se cheamă trădare.
‎Își bat joc de familia regală, de regat
‎și, mai ales, de dv., Maiestate.
‎De mine? Își bat joc de mine? ‎Dar ce-am făcut?
‎În afară de a țipa, a înjunghia,
‎a pălmui, a trage pe sfoară și a insulta?
‎Absolut nimic, sire.
‎Vreau s-o văd cu ochii mei.
‎Unde o pot vedea?
‎La teatru, diseară, la 20:00.
‎La teatru? Bine. Dar iau arcul cu mine.
‎Drept la țintă! Chiar în splină.
‎„Un spectacol la cerere?”
‎Da, la următorul și, probabil, ‎ultimul tău spectacol va asista și regele.
‎Domnia sa va judeca ‎dacă această producție presupune trădare,
‎apoi va da sentința.
‎Bine, nu e mare lucru.
‎Care e sentința pentru trădare?
‎Câteva pălmuțe la funduleț?
‎Fiindcă nu cred că suport asta.
‎Le-am spus să nu mai pună lalele!
‎Niciodată!
‎S-a zis cu tine. ‎Te-am șters de pe fața pământului.
‎Nici n-ai existat.
‎Sire?
‎Începe spectacolul.
‎Stai să-mi iau binoclul de teatru!
‎Să mergem!
‎E atât de frustrant!
‎Cred că-s singura scriitoare din lume
‎care stă neputincioasă ‎în timp ce niște idioți îi distrug munca.
‎Păi ce căutăm aici? ‎Ai putea fi după colț, la barul meu.
‎Fiindcă-mi place băutura asta. ‎Băutura asta foarte amară.
‎Oameni buni, a sosit din nou momentul. ‎Seara amatorilor.
‎Vă rog să aplaudați apatic o începătoare.
‎Pe la spate îi zicem Pistruiata. ‎Noua mea prietenă, Bean.
‎Ce? Nici gând!
‎Fă-o!
‎Bine, gura!
‎Fă-o!
‎Ei bine? Haideți odată!
‎Priviți, aia e casa mea!
‎Cine joacă în piesa asta?
‎Ce dracu' e aia?
‎Sunt eu, regele vostru regal!
‎Doamne, e un porc!
‎Bună! Salut!
‎Urăsc Dreamlandul.
‎Urăsc gropile pline de ciumați.
‎Urăsc serile când ești mort de beat,
‎trebuie să mergi acasă pe patru cărări, ‎iar drumul e abrupt.
‎Dar știți pe cine nu urăsc? ‎Pe voi, aproape pe toți.
‎Cred că în profunzime, sub toată mizeria, ‎transpirația, grăsimea, noroiul
‎și ce mai aveți pe voi, ‎sunteți cumsecade și decenți.
‎Atâta doar că faceți lucruri nechibzuite,
‎cum ar fi să vă abandonați bebelușii ‎în Pădurea Fermecată.
‎Nu vor supraviețui.
‎Sau să pariați pe luptele pe viață ‎și pe moarte între elfi și veverițe.
‎Chiar vrem să vedem așa ceva?
‎Prieteni, veverițele înving ‎de fiecare dată.
‎Știți câți bani am pierdut ‎doar gândindu-mă că voi asista
‎la prima victorie a unui elf ‎asupra unei veverițe?
‎Nu se va întâmpla niciodată, ‎dar privim la nesfârșit.
‎Nu e o luptă dreaptă. ‎Și știți ce nu mai e drept?
‎Faptul că sunt pe scena asta mică ‎și vorbesc cu voi,
‎dar nu pot merge vizavi ‎să joc în piesa scrisă de mine.
‎Are loc chiar acum, ‎în fața unui public adorator, sofisticat.
‎Ești varză!
‎Bine, gata! V-ați făcut de cap.
‎Vă rog frumos ‎să păstrați buna-cuviință în teatru!
‎Vă rog. Vă implor.
‎Arată-ne țâțele!
‎Asta vă doriți?
‎Atunci, asta o să primiți.
‎Iată!
‎Bine. Unde rămăsesem?
‎Iubita mea, te implor...
‎MACHIAJ
‎Hei! Intri în 30 de secunde.
‎Dar încă nu e machiat. ‎I se vede pielea verde peste tot.
‎Ca un copac înflorit, ‎iubirea mea înmugurește din nou.
‎Dagmar e însărcinată.
‎Iată, rodul uniunii noastre binecuvântate. ‎Privește, regele meu!
‎Fiți serioși! ‎Dagmar nu se ruja în halul ăsta.
‎Mă rog să fie o fiică la fel de frumoasă ‎ca tine.
‎Îi vom spune Tiabeanie ‎și va fi o prințesă nemaipomenită.
‎Sau poate o plăcintă reușită.
‎Stați așa! ‎Porcul încoronat mă întruchipează pe mine?
‎Și, în loc de bis, ‎vi se vor tăia capetele tuturor!
‎Tata mi-a zis că există un motiv ‎pentru care se numește Dreamland.
‎A avut și el o dată dreptate.
‎Fiindcă, ori de câte ori adorm, ‎am coșmaruri cu mama mea malefică.
‎Se pare că Oona era cea de treabă.
‎Nu-ți apreciezi mama-șopârlă
‎până nu devine pirat sexy, nu-i așa?
‎Mai știți când ați fost transformați ‎în stane de piatră?
‎Da, Oona a făcut asta.
‎Ba nu, Dagmar.
‎Dagmar a zis că a făcut-o Oona.
‎Dagmar era o mincinoasă.
‎Toată viața am vrut s-o am alături,
‎dar se pare ‎că cea mai bună mamă pentru mine
‎a fost un grăsan cu mustață roșcată.
‎Se plânge de taică-său.
‎Tata avea dreptate. Nu putem fugi de vise.
‎Dar diseară, când voi adormi, ‎orice s-ar întâmpla, mă voi opune.
‎Ce cauți aici, tată?
‎Știi, Bean, chiar te pricepi la vorbe.
‎Tată, nu înseamnă mult, ‎dar înseamnă enorm.
‎Asta mă face să mă simt bine.
‎Mă gândesc să anulez execuția.
‎Ce? Credeam că vom avea ‎un final fericit astă-seară. Frate!
‎Stai, nu reteza!
‎Regele s-a răzgândit!
‎Nimeni n-a pățit nimic.
‎Capul sus, Elmo! Ne-a iertat
‎nimeni altul decât regele însuși.
‎Spectacolul nostru va continua.
‎Frate!
‎Tată, nu te enervează ‎că trebuie să urci dealul până acasă?
‎Ba da.
‎Tipul ăla e norocos.
‎Subtitrarea: Daniela Vereș