Den här berättelsen har från början handlat om en stad.
VÄLKOMMEN TILL RIVERDALE
Och om dem som bodde i den staden.
Och om mörkret som bodde i en del av dem.
Clifford Blossom.
Svarta huvan.
Maskaronkungen.
Stonies.
Lägg till denna skara min syster, Jellybean,
som var voyeuren och filmaren
bakom videobanden som hade skrämt upp staden i månader.
Det här är inte ditt fel.
Det känns som det.
Det var jag som fick henne att flytta hit
och överge allt hon kände till. Sen ignorerade jag henne.
Du hamnade i ditt livs kamp på Stonewall Prep.
JB är tuff.
Hon tar sig igenom det här.
Hej. Hur mår hon?
Jag vet inte. Jag vet faktiskt inte.
Jag vet inte om du gillar idén, men jag har kollat upp barnterapeuter.
Jag har hittat en med utmärkta referenser.
Jag hoppas de är i Ohio, för det är dit jag tar Jellybean.
-Tillbaka till Toledo. -Du kanske har rätt.
-Hon kanske behöver sin mor. -Och sin far.
Vad menar du med det?
Alice...
...hon är min lilla flicka.
Det här måste vara ett rop på hjälp.
Kan vi i alla fall prata om det här?
Ja, det ska vi.
Men en sak i taget.
Jellybean har äntligen avslöjat var hennes medbrottslingar brukar sova.
Jug? Mr Jones? Vad har hänt?
-Vi behöver komma in på ditt gym. -Just nu?
Efter några andra stopp.
Mina herrar, vad vill ni såhär sent?
Du måste återinsätta Tom Keller som sheriff. Genast.
De såg nästan oskyldiga ut när de sov.
Det är så bisarrt.
Vi överlevde Jasons död, Svarta huvan och Maskaronkungen,
men det slog mig aldrig hur efterverkningarna
skulle kunna påverka generationen efter oss, inklusive Jellybean.
Såvida inte en meteor slår ner här inom två dagar, kommer vi ha överlevt examen.
Men kommer de?
Är vi dömda att hemsökas av denna stad under resten av våra liv?
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Pappa.
Vad är det? Ta bilden.
-Ceremonin börjar om tio minuter. -Vad är det som tar sån tid?
Jag... Jag kan bara inte fatta att vi är här.
Archie, du tar examen.
Jag trodde inte att jag skulle få uppleva det.
-Det är inte ens examen än. -Nej, men det är din sista dag.
-Det vet vi inte än. -Jo, jag har en bra föraning.
Du har jobbat så hårt den senaste tiden.
-Vi får väl se. Jag älskar dig. -Älskar dig.
Som heders-styrelseledamot och balkvällens faktiska drottning
tillägnar jag dig den här, Jay-Jay.
Presenter? Till mig?
Det var länge sen du bar pärlor
så kanske vill du bära dem under din sista skoldag.
Är det de säger om din pappa sant?
Att han är djävulen själv? Jag står vid min pappas sida.
Snälla, sluta gråta.
Jag hade redan föreställt mig Thanksgiving-lovet.
Du skulle komma hem med tåget från Yale och alla skulle vara här.
FP, Jughead, Jellybean.
Du, Charles, Polly och tvillingarna.
Ja, det hade varit trevligt.
-Nu kommer det bara att vara jag. -Du...
Även om det bara är du och jag som äter kalkonfärslimpa på Pop's
så kommer jag att vara här under Thanksgiving, okej?
Och under julen och närhelst du behöver mig.
Jag älskar dig så mycket.
Jag älskar dig också.
KRIGARE SÖKES
För 75 år sen begravde Riverdale Highs första avgångsklass en tidskapsel
precis innan examen.
När nu våra avgångselever förbereder sig inför sin examen,
är det dags att öppna den.
Mina damer.
Ett nummer av tidningen från den 12 juni 1945.
Ett nummer av skoltidningen från samma år.
Den här är till Jughead. En Pop's-meny från när hamburgare bara kostade 15 cent.
Ett basebollkort på Ambrose "The Rocket" Pipps,
Riverdales egna hjälte.
En Red Circle-serietidning.
Och slutligen ett foto av fyra sistaringare
och det står att det togs bara dagar innan pojkarna drog ut i krig.
Allt kommer att ställas ut för beskådning under examensveckan.
Och ha så roligt under er sista skoldag!
Känns inte det här jättekonstigt?
Det här är sista gången vi alla umgås tillsammans.
-Förutom under återträffar. -Och homecoming-veckan.
-Det blir inte samma sak. -Vad är det vi väntar på?
Direkt från tryckeriet.
Ja, årsböcker.
-Men förbjöd inte Honey dem? -Jo, men Honey är borta.
Bravo.
Bra jobbat. Det här är fantastiskt.
Det finns till och med en sida tillägnad Serpents.
-Och en hälsning till Giftbrudarna. -Och musikalerna.
Trots det faktum att...
Archie Andrews och Jughead Jones, kom till rektorsexpeditionen.
Vi vandrar mot döden.
-Gissa vem som tar examen? -Herrejösses.
Du är en legend. Ferieskolan då?
Inga fler pennor eller böcker, inget mer blängande från lärare.
-Jag är glad för din skull. -Archie.
Han kan ta emot dig nu.
Det kommer att ordna sig.
-Okej? -Ja.
MR WEATHERBEE REKTOR
Det här är inte roligt för mig att berätta,
men trots dina ansträngningar, får du inte ta examen med dina klasskamrater.
Så det blir ferieskola för mig.
Tyvärr kommer inte det att räcka.
Du måste gå om ditt sista år.
Jag förstår att detta kommer som en chock.
Men ingen kommer att hålla det här året emot dig.
Jag uppskattar att du säger det.
-Får jag fortfarande...? -Gå med de andra?
Det är klart.
Faktum är, trots att det är i sista minuten,
att jag hoppas att du spelar in avslutningssången åt oss.
Det gör jag gärna, sir.
Vad blev domen? Ferieskola? Ja, nej?
Ferieskola, som väntat.
Men Weatherbee låter mig gå med er andra.
-Jag har examensbeviset i slutet av juni. -Vilken lättnad.
-Du kan njuta av sista dagen i skolan. -Ja. Definitivt.
RIVERDALE HIGH-STUDENTER
Skriver du på ditt tal?
Håll mig inte på halster. Vad handlar det om?
Med tanke på att jag inte har skrivit nåt av det, får du nog vänta och se.
Du löser det säkert. Det gör du alltid.
Ronnie. Vad...? Vad är det?
Jag städade ur mitt rum och stötte på en del väl utvalda saker
som du har lämnat kvar de senaste tre åren.
Och jag ville ge dem tillbaka.
Dessutom, trots allt som har hänt mellan oss...
...vill jag vara med dig i natt.
Om bara en sista gång.
-Är det galet? -Nej.
Inte alls.
Jag kan inte komma på nåt jag hellre vill just nu.
I skolan igår...
...kikade jag på dig när du såg på det där fotot från tidskapseln.
Berätta?
Jag undrade bara vad...
Vad de måste ha funderat på.
De flesta av deras kompisar skulle börja på college eller jobba.
Men de killarna skulle ut i krig.
Du får väl inga galna idéer nu?
Nej, såvida du inte anser ferieskola galet.
Jag tänkte att efter examen kan jag...
-Jag kan åka till Toledo med dig och JB. -Nej.
Du sa det själv, familjen är det viktigaste just nu.
Du är den första Jones-grabben som börjar på college. Du åker.
Och du är gammal nog att vara ensam. Förstår du?
Okej, grabben?
Och det här har varit mitt skåp sen slutet av första ring.
Det är finare än det du hade på Southside High.
Allting ligger fortfarande kvar.
Jag vet. Jag ska städa ur det i helgen.
Många fina minnen med många fina människor.
Inklusive min flickvän.
Vi är så oerhört stolta över dig, Toni. Det är hela familjen.
Du har hedrat namnet Topaz.
-Allt väl? -Ja, allt väl, mamma.
Jag saknar bara pappa.
Jag önskar att han vore här.
Han är här, raring. Han är här.
Mina damer och herrar, jag är så stolt och glad över
att bjuda upp årets avgångsklass talare på scenen,
ms Elizabeth Cooper.
Hej.
Det har varit en kamp att komma på vad jag vill säga idag.
High school förväntas vara en fantastisk, trygg tid.
Men våra år har kantats av hjärtesorg och dramatik.
Och till och med död.
Det är inte rättvist att så många av våra klasskompisar
inte går med oss i dag.
Det är inte okej att vissa av våra föräldrar inte är här
för att se på oss som är här.
De som är yngre än vi har aldrig känt ett Riverdale
annat än det som är dränkt i våld.
Vår klass har turen att minnas tiden innan tragedins era.
När det här bara var en liten...
...sömnig och småtråkig stad.
Det är det Riverdale jag önskar generationen efter oss.
Och vad jag vill att vi ska få minnas när vi ger oss ut i framtiden.
Så snälla...
...fortsätt vara unga...
...så länge ni kan.
Fortsätt vara oskyldiga så länge det går.
Om så bara för ett ögonblick till.
Tack.
-Cheryl. -Mor?
Vad är det?
Jag tänkte inte missa mitt enda barns examen
så jag smet in längst bak i sista sekund.
Jag ville också berätta om ett beslut jag har fattat.
Nu när du är en vuxen kvinna, tänker jag överlämna mig till myndigheterna.
För att sona för... För en del av de brott jag har begått.
Va?
-Men mamsen, du är alldeles för skör. -Jag har talat med Hiram Lodge.
Han har lovat att ta väl hand om mig i sitt fängelse.
Och med gott uppförande kanske jag hinner ut i tid
för att se dig ta examen från Highsmith College.
Åh, om det ens kommer att hända.
Mardrömsunge, vad menar du?
Vi måste åka om vi ska hinna fram innan solen går ner.
Pappa.
Jag vet att du hade offrat Iowa för Jellybean,
och hon kommer också att få veta det, men...
Men att du börjar på college och blir en framgång...
...det är bra för vår familj.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
Är det här slutet?
Slutet på vår saga?
Det hoppas jag inte.
Men du vet, just nu...
Jag vet.
Jag vet vad du måste göra. Och jag älskar dig för det.
TA VÄRVNING IDAG! KRIGARE SÖKES
-Det är väl inte för sent? -Nej, det är det inte.
Vi diskuterar gärna valmöjligheter med dig men det är inget beslut att ta lätt på.
Jag förstår. Jag vill gärna höra vad du har att berätta.
Hej, Pop.
Kan jag få en ren meny? Det är till nåt Betty har planerat.
Jag har gjort det här i många år.
Det är aldrig lätt att se er ungar åka iväg till college.
Vilket påminner mig om
att du kommer få en hög papper som går ut på
att jag skriver över ägandeskapet för Pop's Chock'lit Shoppe på dig.
Veronica.
Jag vet inte vad jag ska säga förutom...tack.
Det är rätt festligt. När jag först kom till Riverdale...
...kunde jag inte tänka mig att det skulle bli mitt hem. Någonsin.
Och sen kom jag hit, till Pop's.
Och det är precis vad det känns som.
Hemma.
Tog alla med en sak?
Jag lägger i dagens tidning och skoltidningen.
Mitt sista nummer som chefredaktör.
Och en hårnål om nån behöver en.
Jag lägger i en fotboll som alla Bulldogs har signerat.
Må de vråla länge.
Jag lägger i en Pop's-meny och tändstickor från La Bonne Nuit.
Jag lägger i programmen från mina musikaler och ett par av Josies kattöron.
Jag önskar att hon var här.
Den här t-shirten var det ingen som förtjänade.
Adjöss, således!
Giftbrudarna var kul, men jag behåller min Serpentjacka.
För jag kommer alltid att vara en.
Det börjar bli rätt fullt nu, men...
Äntligen.
Jag lägger i ett plektrum och en hammare från pappas verktygslåda.
Ni är de bästa vänner man kan önska sig.
Det är nog en ny ed på gång.
Låt oss svära en ed. På riktigt.
Vi fyra, här och nu.
Att om ett år, vad som än händer i våra liv, ses vi igen på Pop's.
Ett år från idag.
Och varje år efter det. Är vi överens?
Överens.
Bra.
Okej.
Det... Det var nåt mer.
Du är väldigt dramatisk ikväll.
Jag har tagit värvning i armén.
Jag vet att det kommer plötsligt.
Men jag åker för att påbörja grundutbildningen i morgon.
Det är ungefär samma plan som jag hade för Örlogsskolan.
Knappast. Det finns inga likheter med Örlogsskolan.
Jag får mitt examensbevis utan att behöva gå om sista året, vilket var fallet.
Jag skulle bli klar för college.
Lyssna nu.
För första gången på länge...
...känner jag mig inte rädd eller osäker vad gäller min framtid.
Om du känner att det här är rätt för dig, så...
Förlåt, men det här kan jag inte stödja.
Nej, vänta. Ronnie, vänta.
-Du vet väl att vi är mitt i ett krig? -Naturligtvis.
Du har ingen plan. Jag fattar att det är läskigt. Men detta?
Det här är rent vansinne. Och jag tänker inte foga mig.
Ronnie.
Toni.
Jag har nåt att berätta och det blir inte lätt.
Jag ska inte gå på Highsmith College.
Jag är förvirrad. För att de inte har cheerleading?
Det och...
-...det känns inte rätt längre. -Jag börjar inte utan dig.
Jo, det måste du.
Du kommer att trivas där.
Men jag måste lösa saker här.
Vad pratar du om? Vad för saker?
Namnet Blossom frammanar ett skräckscenario i denna stad
och det med rätta.
Men nu när jag styr över fabriken och planteringarna
har jag chansen att lyfta staden och återupprätta släktarvet.
Men jag måste vara här...
...där skadan är gjord.
Om det här handlar om min farmor, måste du släppa det.
Hon börjar ändra sig.
Hon frågade om vi ska bo i samma rum så att hon kan skicka småsaker till oss.
Det är väl ett framsteg?
Toni.
Du vet att jag älskar dig av hela min själ.
Men jag vill inte att du ska behöva välja mellan din familj och mig.
Om jag lyckas, kanske du inte behöver det.
Och vi kan vara tillsammans med deras välsignelse.
Men...
...under tiden...
Säg det inte.
Jag vill inte höra dig säga det.
Då ska du aldrig det.
Hur mår Veronica?
Förvirrad, arg, orolig.
Det låter rimligt.
Är det inte märkligt att hon inte visste vad Archie tänkte göra?
Det kanske bara är jag, men jag tycker att de har varit konstiga sen balen.
Har du märkt det? Jag vet inte vad problemet kan vara.
Vad kan ha spårat ur?
Jag tror att jag vet vad som hände.
-Jag måste berätta nåt. -Åh nej.
Under Hedwig... kysste jag och Archie varann.
En gång, Bara en gång, jag lovar.
Jag gissar att Archie berättade och det är därför de har betett sig konstigt.
Jag sa inget, Jug, och jag är verkligen ledsen.
Jag borde ha berättat när det hände. Förlåt.
Jag måste gå nu om jag ska följa Archie till bussen.
Och jag borde gå och vara med Veronica.
När jag kommer tillbaka, kan vi...
...prata om oss?
Ja. Naturligtvis.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
-Redo att sticka? -Nästan.
Kom hit.
Var en duktig pojke nu.
Ta hand om mamma.
Jag älskar dig.
-Jag älskar dig, mamma. -Jag älskar dig.
Tack för allt.
Vee.
Jag måste be dig om ursäkt för nåt.
Jag vet, Bee.
Och jag är inte arg på dig.
Det kan jag inte vara. Inte idag.
Jag är för ledsen.
Förlåt.
Du, Jug.
Innan jag åker, måste jag berätta nåt för dig.
Archie, jag vet.
Om dig och Betty? Hon berättade.
Det är okej.
-På allvar? -Ja, på allvar.
Jag vet att ni inte gjorde det för att såra mig eller Veronica.
Och kanske är lite vanlig high school-ångest bra för oss.
Så ja, allt är bra mellan oss.
På allvar. Det kommer det alltid att vara.
Jag känner mig så ansvarig för vad som händer mellan dig och Archie.
Det är inte det, Betty. Det är det inte.
Det är hur allt slutar.
Så plötsligt och outrett.
Jag önskar att jag hade sagt adjö till honom.
Du vet?
Mer än något annat önskar jag...
Jag önskar att jag hade kramat honom en gång till.
Gör det då. Bussen kanske inte har åkt än.
Jag vet hur vi ska ta oss dit.
-Hej? -Jughead, var är Archie?
-Bussen åkte nyss. Han är borta. -Inte än. In med dig.
ARMÉN
Jag bara älskar dig, Ronnie.
Jag älskar dig, Archie!
Jag älskar dig också.
Snälla sir, kan du stanna bussen?
Det är min tjej och mina vänner.
Var rädd om dig, Archie Andrews. Jag menar det.
Det ska jag.
Jag älskar dig.
Vi ses, polarn.
Kör inte "polarn" med mig.
-Vi ses om ett år, Arch. -Vi ses om ett år, Betty.
Vi bygger på nytt här, farmor. Och inte bara släktgården, Thornhill,
som jag brände ner i min ungdom, utan Blossoms namn och arv.
När Archie hade åkt
var det som om limmet som höll vårt gäng samman började lösas upp.
Först försvann Veronica.
Jag ska ta ledigt ett tag innan skolan börjar.
Tillbringa sommaren med mamma och Andy Cohen i Hamptons.
Det kommer din mamma att älska.
Hon var borta inom en vecka.
För Betty och mig hade saker förändrats.
Vi pratade aldrig om henne och Archie och det växande avståndet mellan oss.
Inte ens när hon meddelade...
Jag åker tidigare till New Haven.
Mamma och jag åker på bilsemester innan hon släpper av mig.
Ni förtjänar att ta det lugnt.
Vad kommer att hända med oss?
Jag älskar dig fortfarande. Jag kommer alltid att älska dig.
Jag kommer alltid att älska dig också.
Men just nu ska du fokusera på Yale.
Och jag ska fokusera på Iowa.
När Betty hade åkt, kändes det inte rätt att bo hos Coopers längre.
Så jag flyttade till Archies hus som stod tomt i väntan på att säljas.
Sen stängde de av elen.
Det var okej, men sen stängdes gasen av och då försvann varmvattnet.
Så jag sökte skydd på en plats jag kände alltför väl.
Älskling? Jag är hemma!
Jag bodde där tills augusti
när det äntligen var dags att åka till för Jonesmän okänd mark, college.
Men jag kunde inte åka utan en sista hamburgare.
Jag kommer att sakna att se dig här varje dag.
Jag kommer att sakna dig också.
Medan jag betalade notan och gick mot framtiden undrade jag
om vi skulle hålla vårt löfte?
Att återvända till vårt bås på Pop's ett år senare? Det skulle tiden utvisa.
ETT ÅR SENARE
Vill du ha påfyllning?
Nej tack. Det är dags att jag går.
Jag beklagar att de inte kom. De är nog bara upptagna.
Ja, förmodligen.
Det skulle dröja sex år innan jag träffade mina vänner igen.
Då skulle vi alla vara förändrade.
Självfallet sammanförda av ett nytt mysterium.
Men den historien tar vi en annan dag.
Översättning: Cecilia Torngrip