EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
En perfekt kirkegård med begravede håb
Sværger du, du altid vil være min ven?
Det kræver store ord at udtrykke store idéer
At sove i et træ i måneskinnet
Du må hellere få spist, hvis du skal nå til toget.
Jeg håber, at det ikke er dumt.
Men nu er det for sent.
Du har taget en beslutning, og så må vi håbe det bedste.
Hvis vi er heldige, har fru Spencer valgt en god en.
En, der er flittig og lydig, som vi bad om.
Jeg kan ikke tolerere en doven eller mut dreng.
Det ville jeg ikke holde ud.
Selvom jeg er bekymret, er jeg lettet over, at du får hjælp.
Man kan ikke købe loyalitet.
Kommer du ikke snart ind?
Hvad er der galt med dig, Matthew?
Hvornår er du begyndt at glemme at vaske hænder?
Det var jo dig, der ville det her.
Du har været opsat på det her siden vinter.
Men jeg er ikke uenig.
Er du klar til at tage af sted, når du er færdig her?
Ja.
Rachel kommer nok snart forbi.
Alle ved, at hun elsker sladder.
Jeg bad dig være klar med maden for en halv time siden.
Hendes ble skal skiftes.
- Gryderetten er næsten... - Har du malket?
- Ikke endnu, men... - Giv mig hende.
Skal børnene sulte? Gør nu noget rigtigt for en gangs skyld.
Du er kun til besvær. Du er intet værd.
Skynd dig!
Vi får se, hvad hr. Hammond siger, når han kommer hjem.
Er alt i orden, søde?
Jeg vil helst forestille mig ting. Hvorfor vil de værste minder ikke gå væk?
Det ved jeg ikke. Prøv at hvile dig.
Hvis hele verden hadede dig og mente, du var ond... -
- men din egen samvittighed holdt dig fri fra skyld, ville du ikke være uden venner.
Jeg elsker Jane Eyre. Gør du ikke også?
- Hende har jeg ikke mødt. - Godt, du er vågen.
Jeg har så mange spørgsmål om Grønnebakken.
Det har du sikkert.
Hvorfor er ingen af Cuthbert'erne blevet gift?
Har der været en tragisk kærlighedshistorie?
- Det kommer ikke os ved. - Men jeg er ved at dø af nysgerrighed.
Goddag.
Hr.
Mon du kunne hjælpe mig?
- Er der en...? - Lille pige?
Så du hende ikke? Hun er udenfor.
Hun ville ikke ind, det pigebarn.
- Men... - Hun ville hellere sidde ude, fordi...
Hvorfor var det?
Fordi der var mere plads til fantasien, sagde hun.
Hun er speciel. Jeg hørte hende tale med sig selv derude.
Men jeg skal ikke hente en pige.
Jeg er kommet for at hente en dreng.
Fru Spencer skulle komme med ham fra børnehjemmet.
Fru Spencer stod af toget med den sære stump.
Hun sagde, du ville være her snart.
Det er alt, hvad jeg ved.
Jeg har ingen andre forældreløse børn gemt her.
Jeg...
Det forstår jeg ikke.
Pigen vil sikkert gerne fortælle dig alt om, hvad der er sket.
Hun er et sludrechatol. Det er helt sikkert.
Hav en god dag.
De er vel Matthew Cuthbert fra Grønnebakken.
Jeg er glad for at se Dem. Jeg var bange for, De ikke kom.
Jeg forestillede mig alt det, der kunne være sket.
Jeg tænkte, at hvis De ikke kom efter mig -
- ville jeg gå ned til det store kirsebærtræ og klatre op og blive der hele natten.
Jeg ville ikke være bange. Det ville være dejligt at sove -
- i det blomstrende træ i måneskinnet, ikke?
Jeg er sikkert en skuffelse for Dem.
Jeg ser ikke ud af meget, men selvom jeg er tynd, er jeg meget stærk.
Jeg er jer for evigt taknemmelig for at adoptere mig.
De er et herligt syn, hr. Cuthbert.
Du må hellere komme med.
- Jeg tager din taske. - Jeg kan selv.
Den er ikke tung.
Alt, jeg ejer, er i den. Men den er ikke tung.
Den skal bæres på en særlig måde. Ellers går den op.
Jeg må hellere tage den. Jeg kender den rigtig godt.
Jeg er himmelhenrykt over, at jeg skal være hos Dem og Deres søster.
Henrykt. Jeg har aldrig hørt hjemme hos nogen før.
De og Deres søster er jo episke.
To hårdtarbejdende, ordentlige mennesker. Ensomme hele livet i et stille hus.
Længes efter et barns kærlighed.
Jeg vil gøre alt for at være den bedste datter, man kan ønske sig.
Det kan jeg være.
Jeg har helt ærligt ikke megen erfaring med det.
Jeg har ikke haft rollen som datter før, -
- så det her er en velsignelse, og mit hjerte er opløftet.
Jeg har tænkt over det, -
- og jeg vil være lydig og til gavn -
- og bringe liv og god stemning til stedet.
Når nu I har levet så længe uden glæden ved et skønt barn og hendes fantasi.
Har I altid ønsket en datter?
Har det altid været et ønske i hjertet?
Jeg har læst, at en datter er en lille pige, der vokser op og bliver en ven.
Og det gør mig så glad at sige det højt.
Hvor er hun dejlig. Hvad hedder hun?
Hun hedder "hoppe".
Har hun ikke et navn? Det er vigtigt med et godt navn.
Hun ligner en, der hedder Belle.
Hej Belle. Du er smuk, og vi skal nok blive gode venner.
Hoppe.
Farvel træ.
Det kirsebærtræ er min første ven her på øen.
Hvad fik det smukke, hvide træ Dem til at tænke på?
Tja, det ved jeg ikke.
En brud selvfølgelig. En brud i hvidt med et rigtigt slør.
Jeg har aldrig set en, men kan forestille mig det.
Jeg bliver nok aldrig en brud.
Jeg er ikke så køn. Ingen ville gifte sig med mig.
Medmindre det var en missionær.
En missionær ville være kræsen.
Jeg håber, jeg en dag får en hvid kjole med smukke pufærmer.
Det er min ypperste forestilling om jordisk lykke.
Snakker jeg for meget?
Det siger folk ofte. Og det skaber åbenbart irritation.
Skal jeg lade være? Så holder jeg op.
Det kan jeg godt, hvis jeg vil. Selvom det er svært.
- Det er i orden. - Det er jeg glad for.
Vi to nok skal komme fint ud af det med hinanden.
Det er en lettelse at tale, når man gerne vil, -
- og ikke få at vide, at børn skal ses og ikke høres.
Det har jeg fået at vide en million gange før.
Folk griner ad mig, fordi jeg bruger store ord.
Men det er spændende og beskrivende ord.
Som "henrykt" og "storslået".
Har man store ideer, skal man også bruge store ord, ikke?
Altså... Det skal man vel.
For eksempel...
Jeg er henrykt over dette strålende landskab.
Pas nu på. Pas på.
Goddag, Rachel. Jeg har sat vand over.
Vil du sidde?
Jeg vil ikke trænge mig på. Du venter nok selskab.
Vi har masser af tid. Matthew er først tilbage om nogle timer.
Jeg blev forskrækket, da jeg så Matthew tage af sted.
Det tror jeg gerne.
Jeg kunne ikke forstå, hvorfor han ville tage fra sine afgrøder midt på dagen.
Jeg var bange for, han skulle hente lægen.
- Jeg har det fint. - Det er godt at høre.
Men nu, hvor jeg tænker over det, så ville Matthew ikke have brugt tid på -
- at tage pænt tøj på, hvis det var en nødsituation.
Nej.
Nej. Det ville han ikke.
For Guds skyld, Marilla.
Matthew er taget til togstationen ved Bright River.
Nå, da da. Bright River.
Han henter en hjælper.
Ja og nej.
Vi adopterer en dreng fra et børnehjem i Nova Scotia, og han kommer i dag.
Matthew henter ham.
Marilla Cuthbert, hvis du havde fortalt, -
- at Matthew skulle møde en kænguru fra Australien, -
- ville det overraske mig mindre.
En forældreløs dreng?
Hvorfor i alverden det?
For jeg siger det lige ud. Det er en meget dum ide.
Det er risikabelt.
Jeg kan ikke tro, jeg skal bo så smukt.
Drømme går ikke ofte i opfyldelse.
Men lige nu er jeg tæt på at være helt lykkelig.
Selvom jeg ikke kan være alt for glad, fordi...
Hvilken farve er det?
Det er rødt, ikke?
Jo, det er rødt.
Derfor kan jeg ikke være helt lykkelig.
Ingen med rødt hår kan.
Det er -
- min store sorg.
Du ved ikke, hvad du får. Du lader et -
- fremmed barn komme ind i dit hus, men du ved intet om ham.
I sidste uge læste jeg i avisen om en mand og hans kone -
- vest for øen, der fik en dreng fra et børnehjem, -
- og han satte ild til deres hjem om natten.
Med vilje, Marilla.
De var tæt på at brænde op i deres senge.
Hvis du havde bedt om mit råd i denne sag...
- Og det gjorde du ikke. - Sukker?
Jeg ville have sagt, at du for alt i verden ikke måtte overveje det.
Det ville jeg.
Du har sikkert ret i noget af det, Rachel. Jeg...
Jeg har haft mine betænkeligheder.
Selvfølgelig.
Matthew bliver ældre, og han har problemer med hjertet.
Drengen vil være en stor hjælp.
Han kommer ikke fra udlandet. Han er fra Nova Scotia.
- Han er sikkert som os. - Ja, det er da en trøst.
At han ikke er en gadedreng fra London. Eller en fransk bølle.
En forældreløs, Marilla.
- Matthew har været fast besluttet på det. - Jeg håber, at det vil gå.
Men nu har jeg advaret dig, hvis han brænder Grønnebakken ned -
- eller putter stryknin i brønden.
Jeg hørte om nogen i New Brunswick, hvor et barn fra et børnehjem gjorde det.
Og hele familien døde med voldsomme smerter.
- Men det var en pige. - Men vi skal ikke have en pige.
Hr. Cuthbert, hvad kaldes stedet?
Alléen. Den er vel egentlig ret køn.
"Kønt" er ikke dækkende, ej heller "smukt".
De går ikke langt nok.
Det er... vidunderligt.
Vidunderligt.
Det er det første, jeg har set, der ikke kan gøres bedre i fantasien.
Andre kalder det måske Alléen. Men jeg kalder det -
- den hvide frydens vej.
Det her er Barrys dam.
Jeg kan ikke lide navnet.
Jeg kalder den...
Lad mig se.
Det lysende vands sø.
Ja, det skal den hedde.
Det ved jeg på grund af gyset. Får noget Dem nogensinde til at gyse?
Det ved jeg ikke.
Der må da være noget.
Tja...
Det får mig til at gyse at se de grimme, hvide larver -
- skovlet op i agurkebedet.
Det kan jeg vel forestille mig.
Jeg hader dem. Jeg vil gerne af med dem.
Jeg gav vist fru Hammond et gys så.
Hun ville af med mig, da hendes mand døde.
Hvem er fru Hammond?
Jeg har arbejdet for hendes familie og passet hendes børn.
Hun havde otte.
Man bliver vist vred, når man har så mange børn.
Hr. og fru Hammond var vrede hele tiden.
Kom, dit fugleskræmsel.
- Nej, jeg... - Så kan du lære det.
Hr. Hammond?
Fru Hammond! Fru Hammond!
- Er der noget i vejen? - Nej. Ingenting.
Gæssene forskrækkede mig bare.
Elsker De ikke også bare gæs?
Det er en meget romantisk fugleart.
Tja, det ved jeg ikke noget om.
De finder livsledsagere.
De vælger hinanden blandt hele verdens gæs.
Og de bliver sammen, indtil døden skiller dem ad.
Nå.
Vi er tæt på at være hjemme. Der er kun et par kilometer.
Hjemme.
Sikke et vidunderligt ord.
Grønnebakken.
Jeg har knebet mig selv så meget i armen.
Hver gang jeg fik det så dårligt, og jeg var bange for, at det var en drøm.
Nu gjorde jeg det igen.
Det er virkelighed. Grønnebakken er virkelig. Og vi er hjemme.
Hoppe.
Matthew Cuthbert, hvem er det?
Hvor er drengen?
Der var ingen dreng. Der var kun hende.
Ingen dreng?
Det må der have været. Vi bad fru Spencer om at komme med en dreng.
Men det gjorde hun ikke. Hun kom med hende.
Jeg spurgte forstanderen.
Jeg måtte tage hende med.
Jeg kunne ikke efterlade hende, selvom der er begået en fejl.
Det er sandelig en køn redelighed.
- Hun skal tilbage. - De vil ikke have mig.
Det burde jeg have vidst.
Jeg burde have vidst, at ingen vil have mig.
For Guds skyld, barn. Hvad laver du nede på jorden?
Hør nu efter og rejs dig op.
Hvad er det her?
Jeg...
Hun har rejst langt blot for at blive skuffet.
Hun burde ikke være her. Du skulle ikke have taget hende med.
Hun har fået et chok.
Det har jeg også.
Nu er det nok med det fjolleri. Kom med indenfor.
Jeg taler til dig, barn.
Lille pige. Nu er det nok.
Lille pige.
"Lille pige"? Jeg ville ønske, jeg ikke var en pige.
Det nytter ikke at græde. Der er bare sket en fejl.
Vi smider dig ikke ud i aften.
Hvad hedder du?
Er det ikke lige meget? Jeg bliver ikke længe, så du glemmer det.
Nu opfører du dig ordentligt og svarer mig.
Så kald mig Cordelia.
"Kald dig Cordelia"? Er det dit navn?
Eller Penelope. Penelope har noget tragisk over sig.
Hvad hedder du, barn?
Kan De ikke kalde mig det?
Jeg hedder Anne.
Bare Anne.
Anne er et fint navn.
Et fornuftigt navn.
Vil De ikke udtale det med et e?
Anne med "e" lyder meget mere sofistikeret.
Udmærket.
Anne med "e".
Det er på tide, at du kommer ind. Kom op.
Jeg vidste det.
Det er et dejligt hjem.
Hvorfor sagde De ikke på stationen, at I ikke ville have mig?
Hvorfor lod du mig ikke blive der?
Havde jeg ikke set den hvide frydens vej og det lysende vand, -
- ville det ikke være så svært.
Hvad taler hun dog om?
Det er bare en samtale, vi havde på vejen.
Jeg sætter hoppen ind.
Tag nu din hat af.
Læg den og din taske på bænken.
Jeg forstår det ikke. Var der ingen drenge på børnehjemmet?
Der var masser af dem.
Men fru Spencer sagde, at I ville have en pige på min alder, -
- og de troede, at jeg ville være okay.
Sådan går det, når man ikke selv giver beskeder.
Følg med mig. Intet smøleri.
Jeg er ked af at måtte skuffe dig. Vi kan intet gøre.
Vi skal bruge en dreng, der kan hjælpe til.
Vi kan ikke bruge en pige til noget. Forstår du?
Nej, det gør jeg ikke.
Hvad siger du?
Jeg vil ikke være uhøflig. Men kan jeg ikke hjælpe på gården?
Sådan er det ikke. Og det ved du godt.
Kan jeg ikke? Jeg er stærk som en dreng, -
- og jeg vil hellere være ude i stedet for i køkkenet.
Jeg forstår ikke problemet.
Hvad nu, hvis der pludselig ingen drenge var i verden?
- Ingen? - Sludder.
Det giver ikke mening, at piger ikke må arbejde på gården, -
- når piger kan gøre alt det, en dreng kan. Og mere til.
Synes De selv, De er svag og uarbejdsdygtig?
Det synes jeg ikke.
Men når nu jeg er her, kan De så ikke overveje det?
Nej. Og glem alt om de skøre ideer.
Lad os få dig vasket, før vi spiser.
Du godeste, hvad er der sket her?
Jeg har nevet mig meget i dag for at tro på, at det hele var sandt.
Du spiser jo slet ingenting.
Det kan jeg ikke. Undskyld. Jeg er på fortvivlelsens rand.
Kan De spise, når De er på fortvivlelsens rand?
Det har jeg aldrig prøvet, så det ved jeg ikke.
Har De forestillet Dem at være fortvivlet?
Nej, det har jeg ikke.
Det er en virkelig ubehagelig følelse.
Når man prøver at spise, ryger en stor klump op i halsen, -
- og man kan ikke få noget ned.
Ikke engang, hvis det var chokoladekaramel.
Jeg fik chokoladekaramel for to år siden, og det var så lækkert.
Jeg vil ikke fornærme Dem med ikke at spise.
Det er utrolig dejligt.
Hun er nok bare træt.
Læg hende i seng.
Hent din taske og følg med mig.
Tag tøjet af og kom i seng.
Jeg kommer igen og henter lyset om lidt.
Godnat.
Hvordan kan De kalde det en god nat, -
- når De ved, at det må være den værste nat, jeg nogensinde har haft?
Det er en grim vane.
En mand har ret til at ryge, -
- når han grubler.
Det går også dig på.
Ja, det er noget værre noget.
En af os må køre over til fru Spencer i morgen.
Vi må sende pigen tilbage.
Ja, det må vi vel.
- Er du ikke sikker? - Altså, det...
Det vil være synd at sende hende tilbage.
Hun vil så gerne blive.
Matthew Cuthbert. Mener du, at vi bør beholde hende?
Nej, jeg...
- Det skal vi vel ikke. - Det håber jeg.
Hvilken nytte skulle hun gøre?
Måske kunne vi være til nytte.
Det barn har vist fortryllet dig.
Jeg kan godt mærke, at du vil beholde hende.
Hun er en meget interessant person.
Sådan kan man se på det.
Du skulle have hørt hende snakke. På vej fra stationen.
Hun er god til at snakke, og det er ikke positivt.
Jeg kan godt lide snakken.
Jeg kan ikke lide børn, der snakker så meget.
Der er noget, jeg ikke forstår ved hende.
Nej, hun må lige tilbage, hvor hun kom fra.
Jeg kan ansætte en dreng til at hjælpe mig.
- Hun kan holde dig med selskab. - Nej tak.
Jeg beholder hende ikke.
Nå, nej. Det er, som du siger. Selvfølgelig.
Jeg går i seng.
Kæreste snedronning.
Jeg tager imod din gave.
Havde jeg en bog, ville jeg presse disse hellige blomster mellem siderne, -
- så jeg kunne mindes dette skattede øjeblik for altid.
Ikke desto mindre... vil jeg, -
- prinsesse Cordelia, -
- for altid værdsætte denne gave.
Lad mit kys bevise min hengivenhed...
Hvad laver du?
Du skal få noget tøj på.
Jeg forestillede mig, at denne morgen var anderledes, end den er.
Jeg legede, at jeg var en smuk prinsesse, -
- og at dette var mit helllige kammer, -
- i et højt tårn...
Hold nu op med at plapre.
Undskyld.
Men jeres gavlværelse og skønne gamle kirsebærtræ -
- giver plads til fantasien.
Jeg har også ønsket af hele min kraft, -
- at De ville sige, De har besluttet at lade mig blive.
Pak det og kom nedenunder. Vi skal køre hen til fru Spencer efter morgenmaden.
Sæt den straks tilbage.
- Har du taget noget? - Nej.
Jeg ville bare huske det.
Lad mig se.
Hold op med at luske rundt og kom med.
Jeg er sulten her til morgen. Verden virker ikke helt så skrækkelig, -
- som den gjorde i går.
Godt, at det er en smuk morgen, og vi ikke skal køre i regnen.
Det ville være meget svært at bære.
Det er meget fint at læse sørgelige historier -
- og forestille sig at gå igennem dem som en helt, men...
Det er ikke så nemt, når man faktisk skal det.
For Guds skyld, så hold dog mund. Du taler aldeles alt for meget.
Javel.
Jeg har forhørt mig om, hvorvidt den franske dreng kan hjælpe til.
- Du godeste. - Jeg kan malke en ko og hugge brænde.
Jeg kan vaske tøj, stryge, tørre støv af og meget andet.
Der er ikke det, jeg ikke kan.
Nu skal jeg ordne opvasken. Nu skal De se. Jeg gør det rigtigt.
Pas på kedlen. Den er meget varm. Brug begge hænder.
Nu ser jeg det klart. Hele denne idé var tåbelig.
Man kan ikke opfinde en familie. Kun familie er familie.
Nu får du jo brug for Anne mere end nogensinde, når din mand er død.
Jeg vil ikke have hende. Jeg flytter hen til min søster. Hun skal ikke med.
Vi har desværre ikke plads.
- Jeg vil ikke bespise hende. - Men jeg kan hjælpe dig.
Har jeg ikke været en hjælp?
- Gå ikke fra mig. - Du er ikke familie.
Jeg har familie nok. Hun skal tilbage. Sådan er det.
Undskyld. Der gik ikke noget i stykker.
- Nu vil I ikke beholde mig. - Det havde jeg aldrig tænkt mig.
Jeg er tilbage til tetid.
Anne.
Farvel, hr. Cuthbert.
Jeg...
Jeg ville ikke ansætte en dreng for at komme af med dig.
Det var for, at du kunne blive.
Tak.
- Jeg vil aldrig glemme dig. - Pas på dig selv.
Anne med "e".
For Guds skyld.
Min bror er en latterlig mand.
Jeg synes, han er skøn.
Han er så forstående, og han var ikke træt af min snak.
Han kunne vist lide den.
Jeg følte, han var en åndsfælle, straks jeg så ham.
I er begge underlige. Det er helt sikkert.
Jeg vil prøve at nyde turen.
Man kan næsten altid nyde noget, hvis man virkelig beslutter sig for det.
Men man skal være stædig.
Det har vi to vist til fælles.
Bare jeg var en måge.
Det er en fugl uden bekymringer.
Se. Vilde roser.
Er lyserød ikke en fortryllende farve? Men ikke til mig.
Det går ikke til rødhårede. Ikke engang i fantasien.
Har De hørt om nogen, som var rødhårede som børn, -
- men fik en anden farve senere?
Det er vist ikke sandsynligt.
Så er der heller ikke håb der.
Mit liv er en kirkegård fyldt med begravede håb.
Jeg har læst det i en bog. Og jeg siger det til mig selv, når jeg er skuffet.
Jeg kan ikke se, hvordan det kan trøste.
Fordi det er så romantisk.
Som om jeg var en heltinde i en bog.
Du må have gået i skole.
Ikke meget. Men jeg gik i skole på børnehjemmet.
Jeg elsker skolen, men når jeg havde så meget arbejde -
- med børn, madlavning og pligter, var det ikke muligt.
Hvorfor ligger Grønnebakken så afsides?
Hvorfor? Min familie brød sig ikke om løs snak.
Savner De Deres forældre meget?
De førte gode kristne liv.
Man kan ikke bebrejde Gud for at tage dem.
- Det kan De vel ikke. - Hvad mener du?
- Hvorfor er du forældreløs? - Det skete, da jeg var spæd.
Jeg vil gerne vide hvorfor, hvis ikke det gør noget.
Jeg vil gerne fortælle.
Et sted langt væk, som jeg ikke husker navnet på, -
- levede en herre for ikke længe siden.
En af dem med en lanse og et gammelt skjold på en hylde, -
- som har en mager krikke og en hund...
Hvor vover du?
- Hvad? - Gør du grin med mig?
Det er en meget bedre historie end min.
Jeg bad ikke bare om en historie. Jeg bad om din.
Fortæller du ikke sandheden, har jeg ikke tid.
Hvis jeg må fortælle, hvad jeg forestiller mig, er det meget mere interessant.
Tingene bliver ikke anderledes af, at man ønsker det sådan.
Det er så sandt.
Mine forældre hed Walter og Bertha Shirley.
De var nygifte og fattige som kirkerotter.
De døde af feber, da jeg var tre måneder.
Så jeg har tjent til føden, så længe jeg kan huske.
Jeg var nok heldig at komme ud i stedet for at blive på børnehjemmet.
Jeg forstår det ikke.
Hvis børn er sådan en byrde, hvorfor får folk så så mange af dem?
Det er ikke desto mindre ærgerligt, at jeg aldrig vil få den mulighed.
Hvad mener du?
At være en.
Anne.
Nej. Gå hjem. Gå hjem!
Åh, du godeste.
Er alt i orden?
- Jamen dog. - Det er okay.
Jeg har det fint.
Det er okay. Det er okay.
- Du skal ikke være bange, Belle. - Belle?
Det hedder hun.
Hvor var det spændende.
Ja, det var.
Er du sikker på, du er okay?
- Du var meget fornuftig. - Jeg er vant til ballade.
Jamen dog. Jeg ventede ikke at se jer i dag.
Jeg er glad for at se jer.
Hvordan har du det, kære Anne?
Jeg har det fint.
- Hvorfor kommer I? - Jo, fru Spencer...
Der er sket en fejl, og jeg er kommet for at finde ud af hvorfor.
Matthew og jeg bad om at få en dreng.
Din bror skulle fortælle, at vi ønskede en dreng.
Marilla, det siger du ikke.
Robert sendte sin datter Nancy for at sige, det var en pige.
Nancy er uberegnelig.
Jeg har ofte skældt hende ud for det.
Jeg er frygtelig ked af det.
Det var vores skyld.
Vi burde selv være kommet og ikke have givet besked igennem andre.
Men der er begået en fejl, og nu må vi rette op på det.
Børnehjemmet vil vel tage hende tilbage.
Det vil de vel. Men måske behøver hun ikke at blive sendt tilbage.
Min nabo fru Blewett sagde til mig, -
- at hun har nok at gøre med en stor familie.
Hun vil gerne have en pige til hjælp.
Det kan være Anne. Det er jo heldige omstændigheder.
Lad os spørge hende. Hun er nok enig.
- Hvor gammel er du? Hvad hedder du? - Anne Shirley. Jeg er 13.
Du ser ikke ud af meget. Men du er sej.
De seje er de bedste.
Hvis jeg tager dig, gør du, som jeg siger.
Man svarer mig ikke igen. Hvis du ikke gør det, ryger du ud.
Du skal tjene til føden uden problemer.
Hende her slider mig op.
- Det er kolikgråd. - Hvad?
Han får det bedre, hvis du svøber ham. Og urtevand hjælper.
Anne har arbejdet for familier før.
Og hun skal arbejde. Det er ikke velgørenhed.
Jeg kan vel godt tage hende. Jeg kan tage hende lige nu.
Jeg ved ikke. Jeg...
Matthew og jeg har ikke besluttet, at vi ikke vil beholde hende.
Jeg ville bare finde ud af, hvordan fejlen var sket.
Jeg må hellere tage hende med igen og tale med min bror.
Jeg vil ikke beslutte noget uden at spørge ham.
Hvis vi ikke vil beholde hende, sender vi hende herhen.
Ellers kan I regne med, at hun bliver hos os.
Er det i orden, fru Blewett?
- Sådan er det vel. - Udmærket.
Farvel.
Frk. Cuthbert, sagde De lige, at jeg måske må blive på Grønnebakken?
Eller forestillede jeg mig det?
Ja, det sagde jeg. Men det er ikke besluttet endnu.
Og måske ender det med, at fru Blewett alligevel får dig.
Jeg vil hellere på børnehjem igen.
Måske vil hun jagte os på et kosteskaft.
Du skal være stille på turen hjem.
Jeg har nok at tænke på.
Du må holde dine spørgsmål for dig selv, indtil vi kan tale alene.
Løb indenfor.
- Sæt din taske ovenpå og sæt vand over. - Javel.
Tør det smørrede grin af dit fjæs.
Jeg ville ikke give en hund til Blewett-damen.
Jeg vil måske ikke beholde hende.
Hun er en interessant en.
Det var bedre, hvis hun var til gavn.
Lad os give hende en uges prøvetid og se, om hun opfører sig pænt.
Hun har fem dage.
Jeg skal i hvert fald overbevises.
For Guds skyld.
Jeg så i går, at du smed dit tøj overalt på gulvet, da du tog det af.
Det er en uordentlig vane. Jeg vil ikke tillade det.
Tøjet skal foldes pænt og lægges på stolen.
Jeg kan ikke bruge en uordentlig pige.
Jeg var så forpint i går aftes, at jeg ikke tænkte på mit tøj.
Jeg lægger det pænt sammen. Men... jeg kan jo godt glemme det.
Jeg skynder mig altid med at komme i seng.
Du skal huske det, hvis du vil blive her.
- Du ved godt, at du er på prøve, ikke? - Jo.
Vi træffer beslutningen om en uge.
Så.
- Bed din aftenbøn og gå i seng. - Jeg beder ikke.
Hvad?
Jeg bad i børnehjemmets søndagsskole. Jeg kan lide katekismus.
Der er noget storslået over de ord.
Uendelige og uforanderlige.
Det er ikke poesi, men det minder meget om det.
Vi taler ikke om poesi, Anne. Det er bønner.
- Det er meget slemt ikke at bede aftenbøn. - Undskyld.
- Jeg har aldrig lært at bede. - Du skal bede aftenbøn,
- når du bor under mit tag. - Okay, hvis De ønsker det.
Alt for at gøre Dem glad.
Men De må lære mig at gøre det den her ene gang.
Du skal knæle.
Hvorfor skal man knæle for at bede?
Hvis jeg virkelig ville bede, gjorde jeg sådan.
Jeg ville gå ud på en stor mark alene.
Eller ind i en stor, dyb skov og kigge op mod himmelen.
Op, op, op mod den store uendelige blå himmel.
Og så ville jeg bare føle en bøn.
Nå, jeg er klar. Hvad siger jeg?
Du er gammel nok til selv at bede.
Bare tak Gud for alt godt.
- Og bed ham ydmygt om de ting, du ønsker. - Jeg gør mit bedste.
Nådige himmelske fader...
Det siger præster i kirken. Så er det vel også godt til en privat bøn?
Nådige himmelske fader...
Jeg takker dig for den hvide frydens vej og det lysende vand.
Og for kære Belle og den dejlige snedronning.
Jeg er meget taknemmelig for dem.
Det er alt, hvad jeg kan komme i tanke om at takke dig for nu.
Nu til alt det, som jeg ønsker. Det vil tage lang tid at sige det hele.
Så jeg vil kun nævne de to vigtigste.
Lad mig blive på Grønnebakken.
Og lad mig vokse op og være smuk.
Med venlig hilsen, Anne Shirley.
Sådan.
Gjorde jeg det godt?
Det er fint nok for nu.
I seng med dig.
Nå, nej. Jeg burde have sagt "amen" i stedet for "venlig hilsen". Som præster.
Gør det mon nogen forskel?
Det gør det nok ikke.
Gud er mit vidne. Jeg vil gøre alt, hvad jeg kan,
- så De vil beholde mig. - Godnat.
- Giv mig styrke, så jeg kan klare det. - Så er det nok.
Undskyld. Jeg kan godt lide at bede.
Nu skal vi sige godnat.
Godnat.
Den pige er tæt på at være hedning.
Gud ved, hvad vi roder os ind i.
Anne.
- Hun er væk. - Væk?
Jeg tjekker sølvtøjet.
Æg. Et stykke arbejde færdigt.
Og jeg har mødt hønsene, så I behøver ikke at præsentere os.
Jeg har været oppe længe. Jeg kunne ikke sove.
Jeg ville vise jer, at jeg bør blive.
Det er så nemt at elske Grønnebakken.
Jeg lukker køerne ud på græs.
- Jeg laver morgenmad snart. - Må jeg tage disse blomster med?
Nej. Dit værelse og du skal ikke rode med blomster.
Du skulle lade dem være på træet.
Sådan har jeg det også. Jeg burde ikke afkorte deres liv ved at plukke dem.
Jeg ville ikke ønske at blive plukket. Det må være dejligt at være en blomst.
I går ville du være en måge.
"... og magten og æren i evighed. Amen."
Den bøn kan jeg lide. Den er dejlig.
Fadervor. Du som er i himlene.
Det lyder som musik.
Du skal bare lære den.
Fadervor. Du som er i himlene.
Uanset, hvad det ender med, -
- bør du have noget at tage på ud over den tynde sag.
Jeg har måske noget bomuld til overs, der kan bruges.
Vil De sy en kjole til mig?
Du har brug for noget passende.
En ny kjole? Jeg har aldrig haft en ny kjole.
Jeg glæder mig til at få pufærmer og mange flæser.
Kan De mon smykke den med blonder ved halsen?
Jeg går ikke ind for pynt og flæser.
De har vel ikke noget imod pufærmer. Alle piger har dem.
Pufærmer er guddommelige.
Spild af stof.
Hvis det er en smuk blå eller pilegrøn, gør det ikke noget, den er...
- ...simpel. - Du er uden tvivl forfængelig.
Brun er en meget fornuftig farve.
Jeg skal bruge din kjole til at lave et mønster.
Af med tøjet.
Tak, frk. Cuthbert.
Jeg er meget taknemmelig for at få noget nyt.
Jeg kan lade, som om den er smart.
Det tager mig nok et par dage.
Hvis det ser sådan ud, tager det ingen tid.
Kom nu af sted og få lært den bøn.
Ja, frk. Cuthbert.
"Fader vor, du som er i himlen..."
Pufærmer.
- Godmorgen, Marilla. - Godmorgen, Rachel.
Jeg har scones med.
Jeg var sikker på, du ikke havde tid til at bage med al den ståhej.
Tak.
Jeg kommer ind og sidder lidt, ikke? Og får pusten igen.
Jeg har hørt overraskende ting om dig og Matthew.
Du er vel lige så overrasket, som jeg er.
Sikke en stor fejl.
Man chokeres.
- Kunne I ikke have sendt hende tilbage? - Måske.
Men lige nu er hun på prøve.
- Prøve? - En uge.
Matthew ville gerne beholde hende. Og hun er også en kvik lille en.
Men jeg skal overbevises mere.
Nu kan jeg det udenad.
Anne.
Det er naboen, fru Lynde.
Tja -
- de valgte dig ikke for udseendet.
Hun er tynd og ikke køn, Marilla.
Hun ser kejtet ud.
Se de fregner. Og håret er rødt som en gulerod.
Du godeste.
- Jeg hader dig. - Anne.
- Jeg hader dig. Jeg hader dig! - Anne.
Hvor vover du at kalder mig tynd og grim?
Hvor vover du at kalder mig rødhåret?
- Du er en uhøflig og ufølsom kvinde. - Jamen, altså...
Hvad, hvis nogen sagde det til dig?
Hvad, hvis nogen sagde, at du var tyk og klodset?
Og at du sikkert ikke havde en gnist af fantasi i dig.
Og jeg er ligeglad med, om jeg har såret dig.
Det håber jeg, at jeg har.
For du har såret mig mere, end jeg nogensinde er blevet såret før.
Og jeg vil aldrig tilgive dig for det.
Aldrig, aldrig!
Anne.
Kom tilbage. Anne!
Nu har jeg aldrig...
Godt, at du kan sende hende tilbage.
Godt, jeg ikke skal tage det op.
Du skulle ikke have hånet hendes udseende.
Marilla Cuthbert. Du forsvarer hende vel ikke -
- i sådan et vredesudbrud, som vi lige har set.
Jeg forsvarer hende ikke.
Hun har været meget uartig, og jeg vil tale med hende.
Vi må tage hensyn til hende.
Hun ved ikke bedre, og du var for hård ved hende.
Tja...
Nu indser jeg, at jeg må være meget forsigtig med, hvad jeg siger nu.
Eftersom man nu skal tage hensyn til forældreløses følelser frem for alt andet.
- Hold nu op. - Nej.
Jeg er ikke vred.
Bare rolig.
Jeg har for ondt af dig til at være vred.
Men tag imod et godt råd.
Tag den snak med en gang ris.
Sæt hende på næste tog.
Farvel Marilla.
- Det er noget af en tur. - Hun finder selv hjem.
Jeg kan tage af sted.
Hun har kun undertøj på. Hun kommer tilbage.
Pigen må komme til fornuft.
Undskyld. Jeg skulle ikke have bragt Dem i forlegenhed. Tilgiv mig.
- Er du okay? - Ja.
Undskyld, hvis I var bekymrede. Jeg skulle tænke.
Hvis I lader mig blive, skal jeg gøre mit bedste for ikke at miste besindelsen igen.
Jeg sætter pris på din anger, Anne.
Men du burde undskylde til fru Lynde.
Hun har ikke ret til at kalde mig grim og rødhåret.
Du siger det da ofte selv.
Men der er forskel på at sige noget selv og at høre andre sige det.
Du skal lære disciplin.
Hvordan ville De have det, hvis nogen kaldte Dem grim, -
- at De var tynd og grim
Husker du, da du var ung, Marilla?
- Og gamle Adams sagde... - Ja.
- Du var klodset. - Ja. Tak.
- Du var ked af det. - Jeg siger ikke, at fru Lynde havde ret.
- Hun er for åbenhjertig. - Hun mobber.
Men derfor kan du godt opføre dig ordentligt.
Du var uforskammet og næsvis. Du må gå hen til fru Lynde -
- og sige undskyld og bede hende om at tilgive dig.
Det kan jeg ikke.
Straf mig, som De vil.
Luk mig inde i et mørkt fangehul. Jeg vil ikke beklage mig.
Men jeg kan ikke bede fru Lynde om tilgivelse.
Vi plejer ikke at lukke folk inde i fangehuller.
Men du skal undskylde.
Du bliver på dit værelse, indtil du er villig til at gøre det.
Så skal jeg blive der for altid.
For jeg siger ikke undskyld for at have sagt de ting.
Hvordan kan jeg det? Jeg er ikke ked af det.
Jeg er ked af at have gjort Dem vred. Men jeg er glad for det, jeg sagde.
Det var en stor tilfredsstillelse.
Jeg kan faktisk ikke engang forstille mig, at jeg er ked af det.
Lad os håbe, din fantasi fungerer bedre i morgen.
Du kan ikke sende hende tilbage på grund af det her.
Det kan jeg godt.
Men det er...
Det er godt, at Rachel fik noget at vide.
- Bare jeg havde været der. - Du forbløffer mig.
Tager du maden op til hende?
Jeg sulter da ikke folk, så de opfører sig ordentligt.
Men hun bliver deroppe, indtil hun vil undskylde. Sådan er det.
Hvordan går det, Anne?
Jeg har det godt, tak.
Jeg forestiller mig en masse. Så går tiden.
Er det ikke bedre bare at sige det?
Bare få det overstået.
Hvis jeg undskylder, vil jeg lyve.
Du skal jo gøre det. Før eller siden.
Marilla er...
En meget beslutsom kvinde.
- Uhyggeligt beslutsom. - Også jeg.
Det er...
Det er meget ensomt dernede uden dig.
Jeg er ikke vant til stilheden mere.
Men det vil være ydmygende og uretfærdigt.
Men du er klog nok.
Du finder de rigtige ord. Det er jeg sikker på.
Men hvorfor skal jeg undskylde?
Det var fru Lynde, som var skyld i hele situationen.
Tja, du ved...
Jeg mener, at...
At en dag vil en klog pige som dig være ligeglad med, hvad andre siger.
De har en god fantasi.
Det er sandt nok at sige, at jeg er ked af det.
Jeg er ked af det på grund af frk. Marilla. Og Dem.
Så gå derover og glat det ud, ikke?
Udmærket. Jeg prøver.
- For Deres skyld. - Det lyder godt.
Du må ikke sige til Marilla, at vi har talt om det her.
Vi har aftalt, at det er hende, der skal opdrage dig.
Jeg tager hemmeligheden med i graven.
Uanset hvad du har i tankerne, så må du tage det her alvorligt.
Det gør jeg. Jeg tænker på, hvad jeg skal sige.
Fru Lynde. Jeg er virkelig meget ked af det.
Jeg kan ikke udtrykke min sorg. End ikke, hvis jeg bruger en hel ordbog.
Jeg opførte mig frygteligt.
Og jeg har vanæret mine kære venner, som måske lader mig blive.
Jeg er en frygtelig slem og utaknemmelig pige.
Og jeg fortjener at blive straffet og udskudt af det pæne samfund.
Det var frygteligt af mig at blive så hidsig, fordi De sagde sandheden.
Og det var sandt. Hvert et ord, De sagde.
Mit hår er rødt, og jeg har fregner og er tynd og grim.
Det, jeg sagde, var sandt. Men det burde jeg ikke.
Fru Lynde, kan De ikke nok tilgive mig?
Hvis De nægter, vil det være en livslang sorg for en stakkels forældreløs pige.
Vil De ikke nok tilgive mig, fru Lynde?
Så, så. Op med dig, barn.
Selvfølgelig tilgiver jeg dig.
Jeg var vist lidt hård ved dig.
Jeg siger, hvad jeg tænker. Tag dig ikke af, hvad jeg siger.
Tak for Deres venlighed.
Jeg ser frem til ikke at tage mig af det igen.
Ja.
Men det er en sandhed, at dit hår er rødt.
Men måske er der håb.
Der var en pige i vores klasse, som havde lige så rødt hår som dig.
Husker du det? Da hun blev voksen, blev det mørkt og smukt kastanjebrunt.
Det kan dit også sagtens blive.
Åh, De har givet mig håb.
Jeg vil altid huske, at De var en velynder.
Vi må hellere gå, Rachel.
- Tak for din venlighed. - Naturligvis.
Hun har en mærkelig måde at udtrykke sig på. Gennemtrængende.
Det var en god undskyldning, ikke?
Når jeg nu skulle gøre det, skulle det gøres ordentligt.
Det gjorde du sandelig også.
Jeg håber, at du kan styre dit temperament i fremtiden.
Det vil jeg helt sikkert.
Men jeg er blevet glad for at undskylde.
Jeg vil bevise, at jeg er værdig til at blive.
Jeg har lavet en liste i hovedet over, hvordan jeg kan gøre nytte.
Jeg kan både hjælpe inde og ude.
Jeg er stærkere, end jeg ser ud.
Har I ansat en dreng? Men min prøveperiode er ikke færdig.
Arbejdet skal jo laves uanset hvad.
Hvor længe bliver du?
- Hej. Du må være Anne? - Med "e".
Je m'appelle Jerry. Jerry Baynard. Godt at møde dig.
Baynard? Dumdristig.
Dit efternavn betyder ubesindig eller dumdristig.
Karl den Store gav sin umulige hest navnet Baynard.
Ham kender jeg ikke. Karl den Store.
Nej, selvfølgelig. Han døde for flere hundrede år siden.
- Bor du her nu? - Ja.
Måske. Det ved jeg ikke.
Der er dejligt her. Du er heldig.
Jeg kan ikke huske dig fra børnehjemmet.
Nej, jeg bor i byen.
En stor familie. Vi har en lille butik, men med så mange må nogle arbejde.
Hvis du kommer fra en stor familie, -
- må det give dig dårlig samvittighed, at du tager min position -
- i min første potentielle familie.
Jeg er ansat til at høste, så...
De har ikke brug for dig, hvis jeg bliver.
Hvis du giver mig din greb, kan jeg gøre din opgave færdig.
Hvad er dit problem?
Dig. Du er mit problem.
Jeg gør bare mit arbejde. Hvad skal du lave?
Min undskyldning var en ubetinget succes. Fru Lynde var meget tilfreds.
Det er ikke Rachel, du skal bekymre dig om.
Frk. Cuthbert virkede også tilfreds.
Det var bedre.
Det hjælper på Marillas bekymringer, at jeg har fået hjælp.
Matthew, er du sikker på, at du ønsker, at jeg bliver?
Men det er sådan... Og det vil Marilla ikke indrømme.
Men hun bliver også ældre.
Jeg går ind nu.
Det er en god ide.
Hov, hov.
- Goddag Matthew. - William. Er du ude og se dig omkring?
Er der noget, jeg bør vide?
Jeg ville tale med dig om jeres nye anskaffelse.
- Nye? - Den forældreløse pige fra Nova Scotia.
Det siges i byen, at I vil beholde pigen.
Tja...
Det har vi næsten bestemt os til.
Mon ikke Marilla og pigen vil komme på besøg?
Hun hedder Anne. Pigen.
Og det er rigtig pænt af dig.
Hun og din Diana er vel på cirka samme alder.
Inden vores børn må omgås din Anne, -
- skal min kone og jeg sikre os, at hun ikke ødelægger deres gode sind -
- eller er en dårlig indflydelse. Det forstår du vel.
Ja. Det forstår jeg godt.
Udmærket.
- Kommer de til te i morgen? - Te i morgen.
Udmærket. Hav en god dag.
Vi har fået en invitation til te. I morgen eftermiddag.
Familien Barry. De vil gerne møde Anne.
Jeg har ikke syet kjolen færdig. Hun kan ikke have den på.
Hvem er de, og hvorfor vil de møde mig?
Vores naboer.
En meget respektabel familie.
Sømme. Knapper.
- Opfør dig ordentligt. - Hvorfor?
De har to velopdragne piger.
Skal de have hjælp?
Diana er tæt på din alder.
Hvis du bliver her, kan I måske blive venner.
En ægte ven.
Slip mig. Slip mig!
Hold mund. Jeg mener det.
Tag den.
- Hold hende fast. - Lad være.
- Stop. - Ti stille.
Prinsesse Cordelia, vi er så trætte af dine dumme historier.
- Dumme historier. - Løgner.
Denne mus har larmet for meget.
Pib, pib, pib.
Men så blev den fanget i en fælde.
Så nu... er der ikke mere piben.
Så hold din mund fra nu af.
Lad os gå.
Undskyld.
Tal kun, når du bliver talt til.
Ingen vilde taler.
Anne? Hvad er der galt?
Er du syg?
Nej, frk. Cuthbert. Jeg har det fint.
Bare rolig. Jeg er stille som en mus.
Jeg føler mig ikke så mast som i den gamle kjole.
Sikke en ros. Der er plads til at vokse i den.
Det er dejligt at have noget nyt på. Det er okay ikke at have pufærmer.
Det var min, da jeg var en pige, så den er ikke ny.
Men den kan bruges.
Tak.
Den er så køn.
Du ser pæn og ordentlig ud.
Det er det, der tæller.
Hvor er den smuk.
- Giv mig den. - Må jeg prøve den på?
Den skal ikke leges med.
Det er en værdifuld ting.
- Forstår du det? - Det forstår jeg.
Jeg elsker ametyster.
- Diamanter er intet til sammenligning. - Virkelig?
Ametyster er bare meget mere romantiske.
Den her har tilhørt min bedstemor.
Jeg arvede den fra min mor.
- Den er meget elegant. - Er du klar til at tage af sted?
- Det ved jeg ikke. - Hvad?
Altså...
Det er et meget lykkevarslende møde.
- Måske kan hun ikke lide mig? - Hendes mor bestemmer.
Hvis fru Barry ikke kan lide dig, er det lige meget, om Diana kan.
Hvad er der med dig? Du har ikke sagt et ord.
Du er ikke dig selv.
Perfekt.
- Goddag, frk. Cuthbert. - Goddag, fru Barry.
Kald mig gerne Eliza.
Det må være Anne?
Goddag.
Tak for invitationen, Eliza.
Marilla, Anne... Kom indenfor.
Du sagde ikke et ord, da vi fik te.
Du sagde ikke engang noget om kagen. Mor lod mig hjælpe med at bage den.
Du kunne da godt lide den, ikke?
Kagen var lækker.
Lækker.
Har du altid været genert, eller er det, fordi du er forældreløs?
Jeg er mindre genert end fåmælt.
Der er endnu et flot ord.
Altså...
Ja?
Jeg kan lide at læse, når jeg kan.
Det kan jeg også.
Men min mor foretrækker, at jeg laver kniplinger.
Giver det ikke megen plads til fantasien?
Fantasi er vist ikke min stærke side.
Er det ikke? Jeg ved ikke, hvad jeg ville gøre uden min.
Livet ville være en pine. En absolut pine.
Pine?
Jeg finder på historier.
Det kan jeg ikke.
Jeg forestiller mig, at jeg er en prinsesse i et tårn -
- eller Jean d'Arc, der drager i kamp, eller en forladt brud, der bor ved havet, -
- men aldrig taler med nogen, fordi hendes store kærlighed forsvandt, -
- da hans skib gik ned i bølgen blå.
Vidunderligt.
Vil du fortælle en historie?
Jeg kan fortælle 12.
Diana...
Vil du kunne lide mig? Bare lidt?
Det kan jeg allerede.
Skal vi sværge at være bedste venner altid?
Det er syndigt at sværge.
Nej. Ikke som jeg gør det. Der er to slags.
Jeg ved det, for jeg har en verdslig måde.
Det er ikke syndigt.
Det betyder at love noget højt.
Det sværger jeg på. Kan du se det?
- Hvordan gør man? - Jo...
Det skal gøres ved måneskin eller over rindende vand.
Men vi forestiller os bare, at det er nat. Og at denne sti er en å.
Hold den og drej din lillefinger omkring min.
Jeg siger eden først.
Jeg sværger højt og helligt -
- at være tro mod min hjerteveninde Diana Barry, -
- så længe solen og månen eksisterer.
Og så sagde hun det om mig.
Og så sendte vi eden ud i verden.
Ikke i...
Undskyld. Jeg samler dem. Det var en vidunderlig eftermiddag.
Du har vist gjort et godt indtryk på familien Barry.
Og Diana kunne godt lide mine historier. Jeg fortalte hende to, -
- og jeg lovede at fortælle hende en mere næste gang.
Diana sagde, hun ikke har megen fantasi, men...
Det gør ikke noget. Jeg har nok for os begge.
Kirken holder skovtur ved det lysende vands sø.
Det har jeg aldrig prøvet. Kan vi tage med, frk. Cuthbert?
Vi får se.
Diana og jeg er åndsfæller.
Hun ville blive meget ked af, hvis jeg blev sendt væk.
Tag mit sjal med ovenpå og læg det pænt på stolen.
Må jeg gå ud bagefter og hjælpe Matthew med kvæget?
Jeg vil gerne fortælle ham det hele.
Så længe du hjælper og ikke bare snakker.
Undskyld, jeg kommer for sent til ballet, prins Wisteria.
En af mine væbnere kom tilbage til hest efter en oprivende rejse -
- og gav mig et brev, der krævede, at jeg tog mig af det med det samme.
Så tvivl ikke på min kærlighed.
Og lad nu familien Cuthbert beslutte at beholde mig.
Det er det eneste, jeg virkelig ønsker.
Så tænk ikke på mit røde hår. Amen.
- Hvor er min broche? - Den er vel på dit sjal.
Der er den ikke. Heller ikke i smykkeskrinet.
Har du taget den?
Nej, men jeg har leget med den.
- Du måtte ikke røre den. - Undskyld.
- Jeg kunne ikke lade være. - Sjalet skulle lægges på stolen.
Det gjorde jeg også.
Jeg har ledt overalt. Brochen er væk.
Giv mig den. Lige nu.
Men jeg har ikke taget den, frk. Cuthbert.
Jeg tror ikke på dig. Hvor skulle den så være?
Tilstå så.
Men jeg...
Der skal ikke bo en tyv her.
Indrøm, at du stjal den, ellers har du ingen fremtid her.
- Men jeg tog den ikke. - Tilstå.
Ellers er det tilbage på børnehjemmet.
Hvis jeg ikke tilstår, så sender du mig tilbage?
Tilstå, at du har gjort det.
Hvis jeg gør det, kan jeg så blive på Grønnebakken?
Har du taget brochen, eller har du ikke?
Jeg har mistet den.
Jeg legede lady Cordelia og tog brochen med mig udenfor.
Da jeg hentede vand i brønden, lænede jeg mig frem, og den faldt i.
Jeg hørte et plask, da den forsvandt i dybet.
Jeg er meget ked af det.
Pak dine ting.
De sagde, jeg måtte blive, hvis jeg tilstod.
Jeg sagde, at den broche betød meget for mig.
Men det var noget, jeg fandt på. Det passer ikke.
Jeg har ikke taget din broche. Jeg ved ikke, hvor den er.
De er nødt til at tro på mig.
Jeg er ikke nødt til noget.
Vil du ikke nok?
Jeg kan ikke stole på noget, du siger.
- Vil De ikke nok? - Det er nok.
Du bliver på dit værelse i aften.
I morgen skal du af sted ved daggry.
Matthew!
Kom jeg for sent? Jeg kom for sent til toget.
Bare rolig. Pigen kom fint af sted.
Tekster af: Louise Andersen