Hra Cuthbert. Minne hän on matkalla?
Orpokotiin.
Karkasiko tyttö?
Ei.
- Miltä hän vaikutti? - Vaitonaiselta.
Todella vaitonaiselta.
Ei sanonut sanaakaan.
Neiti.
Tänne päin, neiti.
Kukas te olette?
Minun oli määrä noutaa sinut.
Kuka teidät lähetti?
Perheesi, totta kai.
- Tänne päin. - Perheenikö?
Vien sinut suoraan kotiin. Olemme siellä tuota pikaa.
- Päästä irti. - Minulla on vaunuissa makeisia.
Pysy kaukana minusta!
Hei, nuorukaiset.
Minun on määrä hakea teidät.
Iltaa.
Olisikohan lainata levännyttä hevosta?
Valitan. Ei ole lainaksi yhtään.
Omani on uuvuksissa. Pitäisi päästä Charlottetowniin.
Olkaa kiltti. Mikä tahansa käy.
Valitan.
Minuun voi luottaa. Maksan palatessani.
- Hyvä herra. - Asun Avonlean Vihervaarassa.
Oli rahaa tai ei, en voi auttaa.
Nämä ovat vieraidemme hevosia.
Omanne voi kyllä jäädä tänne lepäämään.
Sam!
- Laiva! - Seis.
Matthew Cuthbert.
- Mikä sinut on saanut suunniltaan? - Oletko matkalla laivalle?
Kyllä. Matkaamme yön yli satamaan.
- Saavumme perille aamuvarhain. - Minun on päästävä Charlottetowniin.
Minä en istu takana.
Ei tarvitse. Kiitos kovasti.
Se rintaneula oli minulle tärkeä.
- Tunnusta heti. Lähetän sinut takaisin. - Mutta en minä sitä vienyt.
- Kadotin sen. - Lähdet huomenna.
- Keksin koko tarinan. - En voi luottaa puheisiisi.
ORPOKOTI
Pidä suusi jatkossa supussa.
Emme jaksa sinua ja typeriä tarinoitasi.
- Pidelkää häntä. - Älkää.
- Typeriä tarinoita. - Valehtelija.
- Prinsessa Cordelia. - Lopettakaa.
Anna Shirley, lopeta heti paikalla!
Tänne sieltä.
NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
HAAVEIDEN HAUTAUSMAA
VANNOTKO, ETTÄ OLET AINA YSTÄVÄNI?
ISOJEN AJATUSTEN KUVAILEMISEEN TARVITAAN ISOJA SANOJA
NUKKUA PUUSSA KUUNVALOSSA
Nopeasti nyt.
Nopeasti!
Rauha. Anteeksi, nti Cuthbert.
- En ollut vielä valmis. - Pidä kiirettä.
Jatka navetalla. Vie keittiöön puita. Minun on mentävä.
Marilla!
Minun täytyy mennä.
Odota!
Thomas lähti heti aamun tullen.
- Minne hän lähti? - Etsimään heitä.
Uskoin Matthew'n lähteneen etsimään Annaa.
- Kun he eivät palanneet, huolestuin. - Väisty, Rachel.
- Tiesin, että olisit poissa tolaltasi. - Minun on mentävä.
Kuulehan. Thomas ratsastaa asemalle asti.
Hän tarkistaa koko reitin.
Entä jos Matthew makaa ojassa kuolleena? Tai he molemmat.
Entä jos jotain kamalaa on sattunut takiani?
Lopeta.
Poika!
Thomas on jo pitkällä.
Nyt voimme vain odottaa.
- Vie hevonen takaisin. - Selvä.
Anna kätesi.
Varovasti.
No niin...
Tulehan sisään.
Laitetaan pannu tulelle.
- Hei, hra Avery. - Hyvänen aika.
Tunnenko sinut?
Ette vielä. Mutta tutustumme matkalla.
Matkalla?
Johtaja tuumi, että voisitte viedä minut rautatieasemalle.
Palaan Halifaxiin. Synnyin siellä.
Enpä tiedä, voinko...
Kävi ilmi, että minulla on varakas täti, joka haluaa minut luokseen.
Eikö olekin ihanaa?
On tosiaan. Mutta minulla on kuljetuksia hoidettavana...
Vuosien tuska ja epävarmuus jäävät taa.
Minun on opittava kaikki käytöstavat, mutta pystyn siihen.
Etenet elämässäsi.
Totta tosiaan.
Jos sopii, voisitte saattaa minut kohti uutta elämääni.
Kyllähän minä, mutta joudun poikkeamaan monessa paikassa.
Matkassa menee useampi tunti.
Jos sinulla on kiire, voisi olla parempikin keino.
- Kysynkö johtajalta? - Älä. Tämä käy hienosti.
Valitan, ettei minulla ole rahaa, mutta voin olla avuksi.
No...
Hyvä on sitten. Mennään.
SEKATAVARAKAUPPA
Mitä tuumaat?
En tiedä, paljonko tästä saisin, kun tässä on nimikirjaimet.
En tarvitsisi paljon.
Hyvä sitten.
Se on sukukalleus.
Mikä täällä ei ole?
Enpä tiedä.
Mietin asiaa. Palaa huomenna.
Tarvitsen vain junaliput kahdelle sekä lauttamatkat mantereelle ja takaisin.
Paljonkohan ne tekevät yhteensä?
Katsotaan nyt.
Ylimääräinen numero!
Tieteilijät povaavat kasvihuoneilmiötä!
- Mihin aikaan lautta Nova Scotiaan lähtee? - Viiden maissa.
Paikallinen poika hukkui!
Pois tieltä!
Uskoakseni vanhempani matkasivat Intiassa ja muissa kaukomaissa, -
- ennen kuin he menettivät henkensä kuningattaren palveluksessa.
Niinkö tosiaan?
He olivat kai kovin jaloja.
Seis...
No niin. Kipaisepa.
Menossa.
- Olen kuulemma vikkeläjalkainen. - Niinkö?
Olisin mieluummin kaunis, mutta kaikkea ei voi saada.
No niin.
Rouvani se osaa leipoa.
Minun piti oppia.
Viimeisimmän kotini emäntä lupasi opettaa.
Samapa tuo.
Onko nälkä?
Ei. En voi viedä eväitäsi.
Ota siitä vain.
Näitä riittää.
No...
- Kiitos kovasti. - Mennään.
Olen hurjan nälissäni.
En ole syönyt sitten eilisen.
- Yrittikö orpokodin johtaja näännyttää? - Mitä?
Etkö saanut aamulla ruokaa?
En pystynyt keskittymään syömiseen. Uusi elämä odottaa.
- Mitä he tekivät? - Ketkä?
- Vanhempasi, kuningattaren alaisina. - Aivan. He olivat vakoojia.
Parempaan en pysty ilman lääkäriä.
On kulunut jo tuntikausia. Toivottavasti toimimme oikein.
Anna.
- Hän herää. - Hae hänelle vettä.
- Anna. - Ei hätää.
- Missä olen? - Olitte onnettomuudessa. Vaununi...
Ei. En saa myöhästyä.
Älkää nousko.
En voi myöhästyä lautasta.
Missä olen?
Mistä lautta lähtee?
ORPOKOTI
Huhuu.
Onko täällä ketään?
- Voi hyvänen aika. - Älkää.
Älkää pelätkö minua.
- Ei täällä saa lorvia. - Minulla on asiaa johtajalle.
- Johtaja ei ole hereillä. - Hätätilanne.
- Palatkaa myöhemmin. - Tapahtui erehdys.
Pieni tyttöni on täällä.
Tulin hakemaan häntä.
Olkaa kiltti.
Tulkaa sisään.
Katsotaan, saanko johtajan hereille.
Olitteko täällä koko yön?
- Mitä tapahtui? - Väärinkäsitys.
Siltä vaikuttaa.
- Mitä? - Olette ollut tappelussa.
Tuossa iässä vielä. Miehet. Keittiö on täällä päin.
Dora. Kerro johtajalle, että jollakulla on kiireistä asiaa.
Haen kuumaa vettä peseytymiseen. Vilkaistaan tuota sidettänne.
- Ei tarvitse. - Oletteko nähnyt itseänne?
Kiitoksia.
Huomenia, neiti. Tarvitsetteko jotain?
Minulleko?
Merci.
Niitä on paljon.
Kiitos.
Mikä on asianne?
Huomenta.
Minun on vietävä Anna Shirley kotiin.
Hänet adoptoitiin.
Hän palasi tänne eilen.
- Vai eikö? - Ei palannut.
Suokaa anteeksi.
Hänen on pakko olla täällä.
Lautan kuljettaja oli nähnyt hänet.
Hän oli tullut eilen ylitse.
- Punaiset letit. - Muistan hänet kyllä.
Mutta ei hän täällä ole.
Hätätilanne muka...
Säikähdin.
Anteeksi.
Eilen kävi samoin, mutta silloin asialla oli pieni tyttö.
Mis' toivo ja pelko kamppailevat
Ja ohikiitävä ilo epäilyksiä herättää
Sitä eniten epäilemme Mitä eniten janoamme!
Kiitos.
Hyvät naiset ja herrat, juna on hieman myöhässä.
Olkaa kärsivällisiä.
Anteeksi.
Kiinnostaisiko tunteikkaasti lausuttu runo?
Maksaa vain dollarin.
50 senttiä.
Tarvitsen junarahat Halifaxiin. Pitäisitte siitä varmasti.
Anteeksi, herra.
Kiinnostaisivatko teitä kiehtovat sankaritarinat ja urheat teot?
Niistä olisi ajankulua.
Suokaa anteeksi.
Sopisiko kuljettaa teidät hetkeksi pois - -
- yksipuolisen rakkauden traagisuutta pulppuavan tarinan siivin?
Älä turhaan mua rakasta Vaan rakkauden tähden
Älä sano rakastavasi vain hymyä
Katsetta, kauniita sanoja
Ne ovat kepposia ajatuksille
Ja tuovat hetkeen iloa
Anna!
Mutta nuo asiat voivat muuttua
Ja rakkaus voi näin hälvetä
Anna! Luojan kiitos, löysin sinut.
Marilla siis löysi sen korun, sillä minä en ole varas.
Suo anteeksi, tienaan juuri junarahoja.
- Rakkautesi kuivaa poskeni... - Anna.
- Nyyhkytys voi jäädä unholaan... - Se oli karmea väärinkäsitys.
Kiitos. Oikein kaunista.
En lopettanut vielä.
Kuulimme jo kylliksi.
- Haluatteko rahanne takaisin? - Anna, kuuntele.
Tulin hakemaan sinut kotiin. Vihervaaraan.
Karkottaaksenne minut taas?
Olen nyt ainoa perheenjäseneni. En kaipaa muuta.
- Runoja kaupan! - Odota.
Kuuntele nyt. Tulin hakemaan sinua.
- Tulin tänne asti. - Sepä ikävää.
Niin minäkin tulin. Enkä omasta valinnastani.
Minun oli pakko tulla tänne asti, koska ette halunneet minua.
Haluan minä. Me haluamme.
Olisin kiitollinen, jos antaisit minun olla.
- Ole kiltti. - Ole kiltti, vai?
Saat samalla mitalla.
Ole kiltti ja anna minun olla!
Onko jokin hätänä?
On.
- Onko tuosta miehestä harmia? - Ei...
- Kaikki on hyvin. - Hänestä on harmia kerrakseen.
- Näinkö on? - Kaikki on hyvin. Hän on tyttäreni.
Kylläpä kesti!
Anteeksi, että aiheutin huolta.
Hei, nti Cuthbert.
Hei, Anna. Mukavaa nähdä sinua.
Viehän tavarasi yläkertaan. Alan laittaa ruokaa.
Illallinen on vaatimaton. En tarvitse apuasi. Tule alas, kun olet valmis.
Kyllä, neiti.
Nähdään alakerrassa.
- Laitetaanko munakupit? - Kyllä, kiitos.
Toitko pyykkisi alas?
Toin.
Vahdi paahtoleipää.
Anteeksi.
Mene vain.
Pöytään, kiitos.
Menen tänään perunapellolle.
Saatan lähettää Jerryn viemään raudikkoa kengittäjälle.
Pakkaan hänelle eväät.
Hyvä.
Se oli kamalaa.
Et voi kuvitellakaan kauhuani, kun näin taas orpokodin.
Nyt olen taas täällä.
Mutta en ole kovin varma.
Palasitko?
Kehtaatkin kuunnella salaa yksityistä keskusteluani!
En kuunnellut. Olin nukkumassa.
Olet siis sekä laiska että utelias.
En ehtinyt eilen kotiin. Oli hirveästi tekemistä, -
- koska hra Cuthbert oli etsimässä sinua.
Mitä kuulit minun sanovan?
Miksi välittäisin siitä, mitä sanot hevoselle?
Käyn pyytämässä kahvia.
Miksi sinulla on tuo lautanen? Varo.
- Sinuakin syytetään pian varkaaksi. - Emäntä toi sen eilen, kun oli distrait.
On arvoitus, miksi kukaan olisi huolissaan sinusta.
Ei!
Olet niin fiksu.
En olisi ikinä keksinyt myydä runoja lipun saadakseni.
Ehdit takaisin piknikiin mennessä.
Kerroinko, että isännöimme sitä?
Olen iloinen, että palasit.
Oletkin ainoa.
Matthew'kin vaikuttaa iloiselta. Hän kai ylipuhui emännän.
Älä sano noin.
- Ei se varmasti pidä paikkaansa. - Nti Cuthbert ei ilahtunut näkemisestäni.
Mutta Rachel Lynden mukaan hän oli ollut suunniltaan lähdettyäsi.
Mahdotonta.
Rachel Lynde jopa pelkäsi hänen sairastuvan.
Mahdotonta.
Niin hän kuitenkin sanoi äidille.
Miksei hän sitten näytä sitä?
Hän ei näytä edes pitävän minusta.
Olet sentään kotona.
Kaipasin sinua.
En halua vaikuttaa epäkiitolliselta.
Olin täynnä riemua, kun sain palata Vihervaaraan.
Mutta he voivat lähettää minut pois milloin vain.
Miksi he lähettäisivät?
En halua kiintyä liikaa.
En, jos menetän kaiken.
Ota koppi.
"Vaikka koko maailma vihaisi sinua ja pitäisi sinua pahana, -"
- mutta omatuntosi hyväksyisi sinut ja vapauttaisi sinut syyllisyydestä, -
"- et olisi vailla ystävää."
Kummallista.
Miksi lähettää hänet pois ja hakea takaisin?
Kummallista kerrassaan.
Toivottavasti Cuthbertit eivät ole järjiltään.
Mitä tarkoitat?
- Lopeta. - Lopeta itse!
Iäkkäämmillä ihmisillä on tapana tulla hajamielisiksi.
Ei heillä ole sellainen tapana.
En pidä tästä.
Älä sitten syö sitä.
Eihän siinä huushollissa voi rauhallista olla.
Tyttöhän on orpo. Miten voi tietää, mitä tuleman pitää?
- Ei tiedäkään. - Aivan.
- Ei hän halunnut orvoksi. - Ei tietenkään.
Mutta sitä hän on.
Tervehdys.
Rachel. Thomas.
Tässä sitä ollaan.
Mukava nähdä sinua.
- Tervetuloa kotiin, Anna. - Kiitos, rouva.
Päivää, hra Lynde.
- Onneksi sinua ei löydetty ojasta. - Niin.
- Urhoollisuuttasi arvostetaan. - Tahdon olla iloksi.
Toivottavasti voit jo paremmin.
- Olitko sairaana? - Huolissaan vain.
- Kaikki on hyvin. Kiitos vain. - Varmasti.
Nyt kun perheenne on koolla.
Kas.
Cuthbertit nappasivat kodittoman.
Kulkukoiran.
Ei ole syytä olla armoton.
Onko hänen tarkoitus olla heidän tyttärensä vai palvelijansa?
Eikö olekin kamala tukka?
Tuleekohan hän kouluun?
On tämä kummallinen maailma.
Hänet kuulemma haettiin laitoksesta.
- Hullujenhuoneeltako? - Orpokodista.
Tosin eihän sitä koskaan tiedä.
Hyvänen aika.
Meidän on vain kestettävä.
Orpo on tämä tyttö! Kotisi on roskapönttö!
Roskatyttö!
Minä menen.
Jättäkää minut rauhaan.
Tunsitteko velvollisuudentuntoa?
Niinkö? Koska olisin pärjännyt omillani.
Paremmin kuin täällä.
Miksi haitte minut takaisin, jos ette tahdo minua?
Tahdommehan me.
Ette selvästikään halua!
En tiedä, mitä tehdä.
Minulla on sinulle kysymys.
Mahtaisitkohan antaa anteeksi?
Olen kovin pahoillani.
Kun koru katosi, tuomitsin sinut nopeasti.
Mutta vielä pahempaa: painostin sinut valehtelemaan.
Mitä muutakaan olisit voinut?
Tuntuu pahalta muistella sitä.
Tiedän nyt, että puhuit totta.
Olet rehellinen tyttö. Nytkin.
Se on ihailtava piirre.
Tämä oli minun syytäni.
Koit kovia sen takia.
On ihme, että suostuit palaamaan.
Jos voisit olla armelias - -
- ja uskoisit minua, antaisit anteeksi - -
- ja voisimme aloittaa alusta.
- Anna! - Niin, nti Cuthbert?
Tulehan alas.
- Kutsu Marillaksi. - Mitä tarkoitatte?
Kutsu minua Marillaksi.
- Voinko kutsua Marilla-tädiksi? - Et voi.
Se olisi minusta ihanaa.
Tuntisin kuuluvani perheeseen.
En ole tätisi.
En usko nimiin, jotka eivät pidä paikkaansa.
- Voisimme kuvitella, että olet tätini. - Minä en voisi.
Etkö koskaan kuvittele asioiden olevan toisin?
En tosiaan.
Voi, jäät paljosta paitsi.
Nimistä puheen ollen. Tahtoisimme, että ottaisit omamme.
Jos se sinulle sopii.
Kynä on valmiina.
Tämä on perheenne Raamattu.
Haluatteko minusta Cuthbertin? Oikean Cuthbertin.
Haluamme antaa nimemme sinulle.
Kuulun tänne.
Toivottavasti Anna Shirley Cuthbert miellyttää korvaasi.
Miellyttää se. Kovastikin.
Kirjoitanko vain nimeni alle ja siinä se?
Totta kai.
Mikä hätänä?
Tuntuu kovin pintapuoliselta.
Pintapuoliseltako?
Eikö pitäisi ottaa toisiamme käsistä ja vannoa Cuthbertien yhtenäisyyttä?
Tai tehdä haavat sormenpäihin ja yhdistää veremme symbolisesti?
Kai näin hieno hetki jonkinlaista seremoniaa kaipaa?
Perheettömälle ihmiselle tämä on juhlallinen hetki.
Eikö teistäkin?
Mitä tuumaat?
Minulla on vadelmamehua kaapissa.
Ehkä voisimme juoda lasilliset sitä. Ei siitä harmia olisi.
Voi, neiti Cuth...
Kiitos, Marilla. Se kävisi hyvin.
No niin. Cuthberteille.
- Cuthberteille. - Ja Shirley-Cuthberteille.
Tähän minä voisin tykästyä.
Nyt on aika laittaa nimi alle.
Hyvänen aika.
En voi uskoa tätä todeksi.
Rauhoitu. Olet liian innoissasi.
Niin olenkin.
En ole koskaan ollut näin innoissani.
Käteni tutisevat.
Tämän kynän myötä - -
- otan teidät, Matthew ja Marilla Cuthbert, -
- perheekseni ikiajoiksi...
Kutsun teitä omikseni - -
- ja olen teidän ikuisesti.
Anna -
Cuthbert.
Pitäisi lisätä se Shirley. Kirjoitan sen uusiksi.
Anna -
Shirley -
Cuthbert.
Eikö siihen kuulukin väliviiva?
Lisään vielä senkin.
Tämä on virallista, joten pitänee kirjoittaa Anna Shirley-Cuthbert -
Vihervaarasta, syntyjään Halifaxista.
Voisinko lisätä vielä Cordeliankin? Olen aina halunnut sen nimen.
Anna Cordelia...
No niin, riittää jo.
Tekstitys: Sonja Lahdenranta