LÄSEBOK FÖR FEMTE KLASS
Anne!
Jag antar att det är normalt att vara nervös första dagen.
Jag är säker på att allt kommer att gå bra.
Jag har inte mycket erfarenhet av skola, men varför skulle det inte gå bra?
Bättre än bra.
Jag hyser inga tvivel om att det blir bra. Inga alls.
Jag är några år efter, men det är inget skäl att inte vara optimistisk.
Den enda riktning det kan gå, akademiskt sett, är uppåt.
När en människa visar framfötterna, så kan det gå bra.
Sakta ner de där fötterna, tack.
Det blir trevligt att få många nya vänner.
Även om jag tror att det kan bli svårt att få in foten.
De känner antagligen varandra sedan länge.
Att gå i skolan är min livslånga dröm.
Vad kan möjligtvis gå...
Låt det inte vara olycksbådande.
Herregud, Anne, jag sa åt dig att lugna ned dig.
Jag fixar det.
- Förlåt, Marilla. - Du kommer att klara dig fint.
Du är väldigt smart.
Jag är inte orolig över min hjärna.
Jag tror den är i någorlunda god kondition.
Med lite tur tar jag snabbt igen vad jag ligger efter.
Det är inte vad som oroar mig. Undrar ni vad som verkligen oroar mig?
Min verkligt stora oro?
Jag är säker på att du kommer säga det.
Det är mitt förfärliga röda hår.
Detta förfärliga, otäcka röda hår.
Det är mitt livs ok.
Anne Shirley Cuthbert...
Jag föreslår att du finner en värdigare huvudsaklig oro.
Och mina fräknar. Jag hatar mina fräknar. Jag tänker att de andra barnen skulle
- tycka bättre om mig om jag var söt. - Dumheter.
Du är allt en fåfäng en.
Om en ros inte var vacker, skulle ingen stanna och lukta på den.
Och hur kan jag vara fåfäng om jag är ful?
Slut på dina dumheter nu.
Du kommer att klara dig bra i skolan bara du slutar klaga och tar dig i akt.
Hallå där.
Jag uppskattar så att göra din bekantskap.
Vänliga hälsningar.
Hälsningar.
Din klänning är utmärkt.
Puffärmar är gudomliga.
Har du alltid bott i Avonlea?
Jag håller med. Det är den vackraste platsen på jorden.
Och jag har rest en hel del. Det ger en världsligt perspektiv.
Den här gamla saken?
Jag älskar vilda blommor, gör inte du?
Ibland fantiserar jag att mitt rum är ett blommigt gemak.
Visste du att ett gemak är en kvinnas privata våning i ett medeltida slott?
Skulle det inte vara underbart att vara en prinsessa?
Ord kan inte beskriva hur spännande det är att lära känna dig.
Anne.
Hej Diana.
Vad har du gjort med din hatt?
Jag ville göra ett gott första intryck, och den var så enkel.
Ett intryck gör du minsann.
Jag är glad att du hittade.
- Jag tror att vi ska kunna gå ihop snart. - Kan vi inte?
Mina föräldrar kommer säkert snart att acceptera dig, nu när du är en Cuthbert.
Välkommen till första dagen i skolan.
Kom, så ska jag visa dig allt du behöver veta.
Lämna din hatt och tröja här. Du kan sitta med mig.
Ruby blir inte arg.
Jag tror att Jane och Ruby kan sitta ihop nu när Prissy studerar -
- för antagningsproven till Drottningens Akademi och sitter med de äldre eleverna.
Vem?
Sätt ner dina saker.
Hallå där. Jag är Moody. - Åh, vad tråkigt.
Moody Spurgeon.
- Jag heter Anne. - Jag heter Charlie.
Charlie Sloan.
Trevligt att träffas.
Tala inte med pojkarna. De är löjliga.
Trevligt att träffa dig också, Diana.
Alla utom Gilbert Blythe.
Han är drömsk, men han kommer inte att vara här idag.
Detta är Jane Andrews och Josie Pye och Ruby Gillis och Tillie Boulter.
Allihopa... detta är Anne.
- Hej, Anne. - Hej.
Trevligt att träffas.
Det är ett delikat nöje att få göra er bekantskap, -
- och jag ska göra mitt yttersta för att visa mig värdig er vänskap.
Anne älskar att läsa... och hon kan väldigt många stora ord.
Använder hon alla i varje mening?
Jag tycker också om att läsa.
Nej, det gör du inte.
Nej.
Jag såg dig på kyrkpicknicken. Förlåt, jag borde ha hälsat.
- Det var väldigt mycket människor där. - Min mor lät mig inte.
Varför har du en damklänning?
Det... det är bara trevligt att ha nåt nytt.
Om man är föräldralös, kanske. Jag skulle aldrig ta på mig den.
Anne är inte föräldralös längre. Hon är adopterad.
Jag är... ändå föräldralös, Diana.
För alltid.
Herregud, jag skulle hata att vara föräldralös.
Jag är ledsen för din skull, Anne.
- Du är löjlig. - Men titta.
En talande hund.
- Kan du leka apport också? - Lämna henne ifred.
Sitt. Stanna. Rulla runt.
Bry dig inte om min bror.
Han är löjlig.
Låt aldrig pojkarna veta om de gjort dig upprörd.
Låt dem aldrig veta om du gillar dem heller.
Det är mycket man måste kämpa med i skolan.
Har du nånsin gått i riktig skola -
- eller har du bara varit i specialskola för föräldralösa?
Kom, Anne, vi avslutar rundturen.
Ta med mjölken. Jag ska visa dig bäcken utanför.
God morgon, miss Cuthbert.
God morgon.
Jag tror inte att vi har presenterats, -
- men jag vet vem ni är från staden och kyrkan.
Mrs Bell, eller hur?
Jo, och detta är mrs Andrews.
- Trevligt att träffa er. - Goddag.
Hur kan jag hjälpa er?
Vi är här på MPS:s vägnar.
Mödrarnas progressiva syförening. Ni har kanske hört talas om oss.
Vi har haft möten två gånger i månaden i över två år.
Naturligtvis.
Jag ger gärna en liten donation.
Åh, nej. Tack så mycket, men vi är ingen välgörenhetsorganisation.
Vi är en organisation.
- En informell organisation. - Men ändå en organisation.
Mödrar som samlas och diskuterar våra döttrars utbildning.
- Vi gör även broderi. - Och te serveras, så klart.
Det låter stimulerande.
Nu när ni är mor till en ung flicka, undrar vi om ni vill delta i våra möten.
Vi vill dock varna er att våra åsikter är progressiva.
Vi tror att en kvinnas utbildning är precis lika viktig som en mans.
Det är beundransvärt.
Nu när ert... foster... Ert...
Anne.
Nu när er Anne är del av vårt samhälle och ni kommer att uppfostra henne, -
- ville vi inbjuda er att förena er med oss.
Vi träffas hos Andrews i eftermiddag.
Kommer ni?
Ställ din mjölk bredvid min, så håller den sig kall.
Jag måste ha gjort nåt fel. Jag vet inte vad det var.
Låt mig berätta allt du behöver veta om lunchen.
Alla flickorna i vårt gäng sitter ihop.
Vi gör ett klubbhus, där inga pojkar är tillåtna.
Jag sitter bredvid Jane, men ibland sitter Jane med sin syster Prissy.
Tillie sitter på andra sidan om Josie.
Du måste uppfatta situationen korrekt för vi sitter alltid på samma sätt.
Alla visar sin lunch, och så delar vi.
Den som inte delar med sig anses vara väldigt elak.
Jag hoppas att du tagit med tillräckligt. Att äta och inte dela går inte.
- Sötsakerna... - Kom hit, flicka.
Vem är en fin Anne?
Alla vill att deras mödrar packar nåt särskilt.
- Vad tog du med? - Josie Pye tycker inte om mig.
Jag tog med en spetsnäsduk för att hedra tillfället.
Det blir fint med den. Jag hoppas att ditt äpple är i klyftor så vi kan dela.
- Äpple? Jag... - Följ med så visar jag dig resten.
Avonleaskolan är väldigt progressiv. Vi har ett andra rum för småbarnen.
Hallå.
Då så, inta era platser.
Diana, vad är det för summor?
Långdivision, så klart.
Långdivision?
Lätt, eller hur?
Det var länge sen.
Kom med.
Det här är förrådsrummet.
Du måste fråga om lov innan du tar nåt, även på rasterna.
För ibland tar sig mr Phillips i hemlighet en tupplur här.
Det var som...
Det där är Prissy Andrews och läraren, mr Phillips.
- Är de gifta? - Självklart inte.
Hon är elev och han är gammal.
De tar på varandra.
De måste göra ett barn.
Vad?
Om de tar på varandra, betyder det att de har en intim relation.
Verkligen?
Det verkar som att många män har en liten mus.
En liten mus?
Ja. Så jag tror att mr Phillips har en också, i sin framficka.
Jag antar att Prissy Andrews har fått träffa den.
Och mrs Hammond, en kvinna jag brukade arbeta för, -
- sa att hon alltid fick tvillingar när hon smekt mr Hammonds mus.
AKT TVÅ
Stava till "förtjusande".
Prissy och mr Phillips.
Korrekt. Du kan sitta ned.
Moody, ställ dig upp och tala.
Stava till "dreadful".
Liksom din handstil.
Moody, det har ett "A",
- precis efter E, men A uttalas ej. - Ja.
A:et är tyst. Precis som du ska vara.
Du är den föräldralösa, inte sant?
Mitt namn är Anne Shirley Cuthbert. Vänligen stava Anne med "e".
- Kallade jag på dig? - Du ställde just en fråga.
Kallade jag på dig?
- Nej. - Så sätt dig ner.
Det finns bröd och ost i skafferiet för din lunch.
Jag är nog tillbaka i tid för mjölkningen.
Detta möte tar en del av dagen.
Är du säker på detta, Marilla?
Jag vet faktiskt inte vad jag gett mig in på.
Men... det är inget ont i att lära sig nåt nytt.
Nu när vi blivit föräldrar, om det nu undgått dig.
Fram till nu hade jag inte riktigt... tänkt på det på det sättet.
Men det ligger en sanning i det... så du bör vänja dig vid tanken.
Anne.
Kom hit.
Jag trodde aldrig att det skulle bli lunch.
Jag kände likadant.
Jag är väldigt spänd på att få höra allt ni såg.
- Jag också. - Jag med.
Vad menar du?
Prissy och mr Phillips, dumbom.
I förrådsrummet.
Jag berättade för dem om kelmusen.
Det var bara så chockerande.
Jag var inte helt säker på det. Så kanske du kan berätta det?
- Jag kan inte tro det. - Inte jag heller.
Prissy och mr Phillips har ett intimt förhållande.
Det är ganska vanligt förekommande.
Men tror du verkligen att hon tog på den?
På hans kelmus.
- Jag spionerar med mitt lilla öga. - Gå härifrån.
- Sluta spionera. - Dumma pojkar.
Gör de verkligen en bebis?
Det är äckligt. Han är läraren.
Prissy ser tämligen vuxen ut detta år.
Tror du att de är kära?
När det gäller intima förhållanden, spelar det nog ingen roll.
Åh, herregud.
Berätta, Anne.
Min erfarenhet av mrs Hammond och hennes berusade make...
Berusade make?
- Åh, herregud. - Är det människorna du bodde med
- innan du kom till Grönkulla? - Ja, de sista.
- Och han var en suput? - Oh, ja.
Mr Hammond drack alltid hembränt och efter det stapplade han omkring i huset -
- som Frankensteins monster. Alla sprang, men ingen snabbare än mrs Hammond.
Hon visste att han skulle få henne smeka hans kelmus.
Gjorde hon det?
Jag tror att hon var tvungen.
Åh, herregud.
Jag kunde höra alltihop.
Alltihop?
Än idag vet jag inte riktigt vad jag ska tro om det.
Ibland hörde jag skratt och det lät som roligt, -
- men andra gånger var jag säker på att han mördade henne.
Hur som helst så gjorde det mrs Hammond arg. Och nästa dag brukade hon -
- smiska mig med en träslev.
Jag erkänner att jag var lättad när mr Hammond dog.
Jag saknade inte alls smärtan från hans livrem.
- Är lunchen redan slut? - Nej.
Jag äter inte med lägre stående människor.
Kom innan vi alla blir skamfilade.
Diana?
Jag...
Kära nån. Låt mig se om det finns nåt som kan göras.
Min syster har skrivit till mig om vår nuvarande bok,
Gräshopporna av mrs Andrew Dean.
Hennes syster är en suffragett. Hon skickar mig progressiva tidskrifter
- från Acadiauniversitetet. - Som hon gick på.
Min syster skriver att recensenten för Athenaeum -
- beskrev historien som en kvinnas flirt med feminism.
Feminism.
Vilket otroligt ord.
Så fängslande.
Men vad betyder det exakt?
Jag älskade historien.
Den förändrade min syn på högre utbildning för kvinnor.
Min mor tycker ännu att det är en skandal att kvinnor går på college.
Ett förbjudet ämne.
Vi är alltså en informell bokklubb, om du inte har märkt det.
Du kan bli nästa person att läsa den
- efter Margaret om du vill. - Åh, tack ska du ha.
Hoppas du är en flicka.
Du ska bli en modern kvinna i ett modernt samhälle.
- Tiderna har verkligen förändrats. - Verkligen.
Min mor var tämligen besviken när jag föddes.
- Hon ville bara ha pojkar. - Men så är er gård mycket stor.
Och nu står Prissy inför sina antagningsprov till college.
Jag vill att hon ska få alla förmåner i livet.
Och Jane.
Det är feminism.
Bra av dig, mrs Cuthbert, att välja en flicka.
Mycket framåtskridande.
Unna dig, medan du ännu har möjligheten.
Och... Och du utbildar henne. Är hon riktigt... klyftig?
Tja, Anne är nyfiken, det är säkert. Hon älskar att läsa.
- Hon har verklig aptit på kunskap. - Hoppas du att hon ska ta
- ett kvinnligt yrke? - Kanske kan hon bli lärare nån dag.
Kanske det.
Det är därför vi måste sträva för att förbättra läroplanen.
Särskilt för de som troligen inte gifter sig.
Vid vårt senaste möte diskuterade vi läroplanen, -
- och åtgärder för att förbättra...
- Farväl, sötnos. - Vi ses imorgon.
Ja, ja.
Kom med, Anne. Jag kan gå en bit med dig hem.
Är det inte härligt att tänka att i morgon är en ny dag utan misstag?
Det måste finnas en gräns för alla misstag man kan göra.
När jag kommit till slutet, så är jag färdig med dem.
Det är en mycket tröstande tanke.
Oroa dig inte. Jag är säker på att flickorna kommer att gilla dig snart.
Kanske ska du tala lite mindre.
Och... inga möss.
Vi ses i morgon, Anne.
Och när jag hörde att du deltog i ett av deras...
Vad du nu kallar det.
- Möten. - Så hade du kunnat välta mig -
- med en fjäder, så var det.
Jag är förundrad över dig.
Chockad och förundrad.
- Marilla Cuthbert, suffragett. - Men för Guds skull.
En progressiv moder.
Jag är ännu lite förvånad över modersdelen.
Tja, fråga inte mig om råd. Jag har bara haft tio barn.
Berätta allt för mig. Utelämna inga detaljer.
Om du är så nyfiken borde du överväga att deltaga.
Varför skulle jag delta i en grupp för unga mödrar?
Te, tack. Jag måste få något stärkande.
Det var en livlig diskussion.
Livlig.
Turades ni om att ställa er på en låda och skrika?
Det var mycket tal om kvinnans utbildning och sociala reformer.
Snart får man väl höra att ni bränt era korsetter och går nakna till stan.
Vi hade inte tid.
Hur som helst, kände jag mig på djupt vatten.
Det är så mycket som ändras dessa dagar.
- Så mycket jag aldrig tänkt på. - Du hade väl aldrig tänkt på att bli
- mor innan Anne? - Det är det jag menar. Kanske...
Kanske klarar jag det inte?
Moderskap är enkelt.
Kontroversiella idéer gör det bara onödigt komplicerat.
Matthew, hade du överseende med detta lilla äventyr?
Jag kom bara in för te.
Så du tyckte bara att det var bra att Marilla traskade iväg?
Sätt inte honom i mitten av detta.
Jag tar med mig detta ut.
Jag vill höra vad han tänker om detta moderna tänkande.
Jag antar att varje ny idé var modern en gång -
- tills den inte var det.
Tja...
Tja... Tja...
Hej där. Hej, Jerry.
Du har blivit en kvinna med drastiska handlingar.
- Jag känner dig knappt längre. - Det finns en skillnad mellan -
- att ha en åsikt om nåt och att uttrycka kritik.
Jag är inte ledsen att jag gick till mötet.
Även om det fick mig att se allt som jag inte vet.
Jag känner att jag måste vidga mina vyer om jag ska vara rätt för Anne.
Den flickan är ingen vanlig person,
- det är då helt säkert. - Åtminstone kan vi enas om det.
Ni två är en inspiration.
Tänk att ni har varit vänner ända sen skoltiden, besläktade själar för alltid.
Hur gör ni det? Vad är er hemlighet?
- Hur var din första dag i skolan? - Jag tycker den gick riktigt bra.
Riktigt bra. Jag är så lycklig att jag är där. Jag lägger undan -
- mina saker och kommer ner och hjälper dig med middagen.
Informera mig om nästa möte.
Om du vill.
Jag ger gärna min åsikt.
Det betvivlar jag inte.
Långdivision -
- det måste vara som multiplikation baklänges.
Det kan inte vara så svårt att lista ut.
AKT TRE
Idag ska det gå bättre.
Jag ska inte säga nåt konstigt eller göra nåt fel.
Du är min vän, eller hur, Belle?
Du kommer alltid vara min vän, visst kommer du?
Det kan du lita på. Jag är så hedrad.
- Du ska inte tjuvlyssna, Jerry. - Tjuv... vad då?
Jag måste bara minnas vad Jane Eyre sa.
Livet synes mig -
- för kort för att hysa agg eller registrera oförrätter.
Anne på Grönkulla.
Du och jag... vi ska prata.
Du sa en del elaka saker om min syster.
Vem är din syster?
Prissy Andrews, dumbom.
- Jag är säker på att jag inte menade det. - Var det därför hon grät hela natten?
Mina föräldrar säger att det är förtal.
- Vill du bli förtalad? - Förlåt. Jag menade inget illa.
Jag ska lära dig en läxa, Fido.
Du är en dum hund.
- En dum liten hund. - Hej, Billy.
Hur står det till?
Hej, Gilbert.
Det är... det är härligt att vara tillbaka.
Visst.
- Visst, välkommen tillbaka. - Kul att se dig.
Så... leker ni en lek eller?
Det verkar skoj, men vi borde nog sticka till skolan.
Det är dumt att vara sen. Mr Phillips blir verkligen arg över det.
Visst. Jag skulle precis gå.
Vi ses där.
Är du okej, miss?
Skola. Jag måste...
Varsågod.
Behöver du nåt annat? Några drakar som behöver dödas?
Nej, tack.
Vem är du?
Hallå, vem är du?
Vad heter du?
Kan du inte säga mig ditt namn?
Här, tillåt mig.
Tack ska du ha.
Jag är ledsen ifall jag var oartig.
- Jag heter Anne. - Jag heter...
Gilbert!
Hej!
Hur var det i Alberta?
- Såg du Klippiga bergen? - Visst, de är ganska svåra att missa.
- Var de stora? - Det är en bergskedja.
Mår din pappa bättre?
Vi är båda glada att vara hemma.
Varför gick du med den där föräldralösa flickan?
- Varför inte? - Hon är galen.
Säger du.
Hoppas att du inte fick dårhusbakterier.
Där är en.
Jag bryr mig inte varifrån hon kommer.
En söt flicka är en söt flicka.
Jag vet inte vad du tänkte som gick med Gilbert Blythe.
Du får inte tala med Gilbert.
Du får inte ens se på honom.
Se själv.
Ruby har gillat honom i tre år.
Hon har förtur.
Lugn nu, den där elaka flickan visste inte bättre.
Precis som igår med alla dina skrönor.
Jag är ledsen.
Det var inte min avsikt att gå med honom.
- Låt det inte hända igen. - Jag lovar.
Jag ska undvika honom.
Jag försöker släta över det.
Varsågod.
Mrs Bell.
Trevligt att träffas.
Hej där.
Jag undrade när nästa möte är.
- I själva verket, miss Cuthbert... - Kalla mig Marilla, det gör alla.
Miss Cuthbert... vi känner att vår grupp inte passar er.
Jag... Jag förstår.
Vi förstår nu att Anne behöver all er uppmärksamhet.
Där har ni fått en handfull.
All min uppmärksamhet?
Vi uppmanar er även att överväga hemundervisning.
Det vore bäst för alla inblandade.
För vi är bekymrade. Hej då.
Vad tror du har hänt med Anne? Vill de inte ha henne i skolan?
Vi kommer snart nog att få veta.
Och de vill inte att du kommer tillbaka?
Låt mig vara Matthew.
Öppna era böcker på sidan 32.
Vi ska läsa högt Barry Cornwalls dikt: "Fiskaren".
- Äntligen nåt jag är bra på. - Jag är glad för din skull.
Diana Barry... ställ dig upp och börja.
Ett farligt liv Och sorgset som ett liv kan vara
Har den ensamme fiskaren på det ensamma havet
Farligt var det. Sitt ner.
Nya flickan. Stå upp. Fortsätt.
Arbetande på de vilda vatten Långt hemifrån
För en svältlön Alltid flackandes runt
Några få hjärtan som muntrar upp honom Genom hans farliga liv
Och ingen som hjälper honom i stormen
Havets kompanjon Och den tysta luftens
Den ensamme fiskaren måste alltid klara sig
Hon är bra. Inlevelsefull.
Utan stöd eller hopp Utan knappt några vänner
Han ser genom livet och allt han ser Är dess slut
Sitt ner.
Gode, barnhärtige Herre.
Josie Pye.
Ställ dig upp och läs.
Jag hade tänkt... Jag måste fixa staketet där borta.
Så jag hade tänkt göra det.
Det är lunch om en timme.
Jag måste få det gjort, innan jag glömmer det igen.
Så jag blir kanske... sen.
Jerry hjälper dig lasta av.
Fortsätt, Belle.
Hej... Jag tänkte att du kanske ville pröva en.
Från vår fruktträdgård. De är verkligen söta.
- Var snäll och gå härifrån. - Ursäkta mig?
Du måste gå härifrån, genast.
Jag är ledsen... Jag... Jag förstår...
Jag får inte tala med dig.
Varför det?
Det hade jag då aldrig trott. Matthew Cuthbert, vad gör du här?
Är allt som det ska?
Anne?
Ja.
- Kom in. - Tack ska du ha.
Jag känner till hela historien.
Och Andrews är riktigt arga.
Hoppas jag inte la mig i, jag tänkte att vi måste få veta.
Och Rachel är pålitlig vad gäller såna saker.
Herregud, det barnet kommer sända mig i graven.
Jag klarar inte att tänka att hon sprider sån snusk.
Det bekymrar mig utan slut.
Vilken vanära.
Vänta tills Avonlea får höra om detta, om de inte redan har gjort det.
Jag är orolig för Anne...
Matthew Cuthbert, jag förstår dig inte alls.
- Det barnet är... - Ett barn.
Det gör mig så arg.
En liten flicka ska inte behöva veta såna saker.
God eftermiddag, mrs Andrews.
God eftermiddag, miss Cuthbert.
Jag är väldigt ledsen att störa er, -
- men jag ville ha ett ord med er om Anne och er dotter Prissy.
Ursäkta om jag inte bjuder in er, -
- men med tanke på att er... flicka har dragit min dotters goda namn i smutsen -
- anar jag att ni förstår.
Jag vill be om ursäkt för alla obehagligheter -
- som denna incident har orsakat Prissy och er familj.
Obehagligheter?
Min dotter är djupt förtvivlad. Och det är jag också.
Denna skymf kommer inte att glömmas av någon på länge.
Vi är väldigt ledsna.
- Anne menade säkert inget illa. - Hur kan ni veta det?
- Ursäkta mig? - Vet ni nåt om henne?
Ni har inte gjort Avonlea nån tjänst genom att ta hit den slampan.
- Ursäkta mig? - Jag tror att ni hörde mig.
Då ska ni få höra på mig.
Ni kan hålla Anne ansvarig för vad hon sa.
Det gör jag.
Men ni kan inte hålla henne ansvarig för vad hon har sett eller blivit utsatt för.
Det är inte hennes fel.
Det barnet har gått igenom mer än nån av oss kan föreställa oss.
Det är en skam att progressiv uppfostran inte verkar innehålla medkänsla.
Men kanske kan ni skrapa ihop lite till kyrkan på söndag.
Och tacka Gud att stackars Anne äntligen har funnit en säker plats.
Det kommer åtminstone jag.
Hej då.
- Gick ni i skola, mr Cuthbert? - Ett tag.
Jag slutade när jag var i din ålder.
Känner ni till ett ord som heter tjuv-lys?
Tjuv-lys?
Anne sa åt mig att inte göra det.
Tjuv-lys? Jag tror inte jag kan det ordet.
Men så kan ingen slå Anne vad gäller stora ord, heller.
Hon är säkert duktig i skolan.
Du...
Morötter.
Jag talar inte med dig.
Det gjorde du precis.
Shirley!
Kom fram hit omedelbart!
Vilken elak uppvisning.
Är det vad de lärde dig på barnhemmet?
Oacceptabelt.
ANN SHIRLEY
Nu står du här och står stilla.
Och resten av er, håll tyst!
Låt detta tjäna som en läxa för dig att vi inte tolererar sådana utbrott -
- här i ett civiliserat samhälle.
Det var mitt fel.
- Sir, jag retade henne. - Tyst, Blythe.
Det är knappast en ursäkt.
Tyst allihopa och återgå till er lektion.
Trettio minus sex delat med tre är lika med?
Vart tror du att du ska?
Kom tillbaka hit.
Shirley!
Kom tillbaka hit.
Shirley!
Anne!
Åh, kära barn.
Jag vet. Jag vet precis hur det känns.
Du har blivit illa dömd.
Jag kommer aldrig att återvända till skolan igen. Aldrig.
Undertexter: Björn Levander