Hvad vil du?
Bind dem der.
Hold op med det pjat.
- Hvor ser her skønt ud. - Det er bare begyndelsen, min ven.
Er du ikke begejstret?
Skal jeg danse eller hvad?
- Der er gået to år. - Ja, jeg er glad for at være hjemme.
Men dig? Du vil græde, når du skal af sted igen.
Trinidad indtager din sjæl.
Vi må have de tønder leveret.
Man må lige vænne sig til at gå på fastland.
Jeg må finde balancen.
Du har brug for sul, magre hund.
- En brise kunne blæse dig væk. - Jeg er ikke så tynd.
Jeg skaffer noget trinidansk urtemedicin.
Jeg kom her hver dag som dreng.
Jeg anede ikke, sådan et sted fandtes.
Tænk, du skulle havne så langt fra...
- Hvad hed stedet nu? - Avonlea.
Jeg handlede for min mor her. Alt skulle være friskt.
- Intet gammelt i vores køkken. - Jeg bliver sulten af de dufte.
Er der god mad på Prince Edward?
- Jeg elsker kartofler. - Kartofler?
Prøv nu lidt hårdere.
Fru Kincannon serverede krabber.
Det lyder bedre. Hvordan tilberedte hun dem?
Hun kogte dem vist.
Med lidt salt.
Er det alt? Krabber med salt?
Og hvad så?
Ikke noget. Krabbe skal tilberedes rigtigt.
Som min mors callaloo. Søndagsret.
Hun kogte taro i kokosmælk og tilføjede lidt løg,
hvidløg, okra, grisehale og så krabben.
Og så en chilipeber. Så skulle det simre.
Jeg har aldrig rørt stærk peber.
Nej, dig? Din lille krop ville slå knuder på sig selv.
Jeg kan klare det.
Mor sagde: "Bash, smag lige."
Så gav hun mig en skefuld.
Jeg kan smage det nu.
Det gled ned i min hals som krydret, grøn medicin.
Lyder lækkert.
Det var det.
Men det var altid kun en smagsprøve. Så blev der serveret for familien.
Og jeg fik kun resterne.
- Spiste du ikke med familien? - De var ikke min familie.
- Hvis familie var det? - De hvide, hun arbejdede for, Blythe.
Jeg er så dum. Undskyld.
Nej, nej. Der var mere smag i den skefuld, jeg fik hver søndag,
end i al den mad tilsammen, som du har spist i dit liv.
Krabbe med den hemmelige ingrediens:
Salt.
Den er smuk.
Jeg red på en ligesom hende.
- Kom, Bash. Hun gør ikke noget. - Jeg har noget med heste.
Du der.
Siden du roder med min hest, så hent lige noget foder i stalden.
- Bliver det i dag? - Jeg er ikke din slave.
Jeg har været fri siden 1834.
Du kan finde hjælp på hotellet.
Sådan noget fis. Han troede, du var tjener.
Sådan er det.
Græd vi over sådan noget, ville Trinidad blive oversvømmet.
Lad os finde en bedre nabolag. Du må have din medicin.
EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
EN PERFEKT KIRKEGÅRD MED BEGRAVEDE HÅB
SVÆRGER DU, DU ALTID VIL VÆRE MIN VEN?
DET KRÆVER STORE ORD AT UDTRYKKE STORE IDÉER
AT SOVE I ET TRÆ I MÅNESKINNET
Godmorgen. Godt, du er oppe. Jeg sov slet ikke.
Tænk, vi har gået rundt på guld i Avonlea.
Jeg forstår nu, hvorfor du var i vildrede.
Og vi er taknemmelige og spændte.
Det er skønt at læse om guld,
men det ville være skønnere at se det.
Det er ikke noget for børn.
Men du er ikke en normal pige, vel?
Der er det.
Spektakulært.
Jeg er ikke...
Hvad...?
Det er guld ... ikke?
Giv det tid.
Pres ikke på. Det er måske endnu smukkere, end du havde forventet.
Kan du se de små stykker? De glitrer, ikke?
Jeg ser det ikke.
Det er ikke din skyld, stump. Jeg undskylder.
- Du har ikke en eksperts øje. - Du må ikke opgive mig.
Nå ja, der er det.
Du har ret, Nate. Guld er utroligt.
Fru Marilla. De ser da strålende ud.
Hr. Dunlop, den toast dufter særlig skønt i dag.
Kanel, min pige. Vi fejrer jo noget.
Enhver morgen, hvor vi ikke vågner i graven, burde fejres.
Så sandelig, fru Marilla.
Jeg er enig, hr. Dunlop. Ræk mig fejringstoasten.
Matthew, jeg vil gerne klare udvindingen for dig.
Det gør jeg med glæde. Det skal gøres helt rigtigt.
Der bliver ingen guldtest.
Ikke endnu. Matthew og jeg er ikke sikre.
Men vi kunne være en af de rigeste familier i Avonlea.
Matthew ville ikke behøve at...
Det er dyrt. Vi knoklede for de penge.
Matthew, fru Marilla, jeg forstår godt, I er forsigtige.
Der er med garanti guld, men der er også en risiko.
Anne, tiden er vel inde til...
...du får en ny tavle.
Tak, Matthew.
Jeg ville ikke spørge.
Teknisk set gik den i stykker i selvforsvar.
- Lyder som en god historie. - Hun har ikke tid til den nu.
Du kan købe tavlen efter skole.
Spis op og kom så af sted.
Børn ... så dyrebare ... så dyre.
Du fortalte ikke Nate sandheden?
Jeg tænkte, man burde kunne se guldet. Han tror, jeg er et barn.
Stump...
Du kan ikke forvente at være hans ligemand.
Han er voksen. Og forsker.
Det handler bare om at læse. Du har bevist, du er god til det.
Men du kan noget andet.
Husker du, da Minnie May var syg, og du kurerede feberen med løg?
- Det var en skrøne. - Det kræver fantasi at tro på det.
Din fantasi er en gave. Noget, man ikke kan lære.
Hvad hjælper det, hvis jeg ikke kan se det foran mig?
Den gren ligner en skelethånd.
Et ondt skelet, der bor i en hjemsøgt skov...
...og spiser de uskyldige.
Anne, det er forfærdeligt.
Hvorfor rækker de ud efter os? Vil de gøre os ondt?
Der er spøgelser i vinden. Pas på!
- De kommer efter os. - Vi må væk.
Jeg inviterer gerne Cuthbert-familien.
Lad os håbe, vi får meget ud af denne aften.
- Vi ses. - Endnu engang tak, Nathaniel.
Er det Cole? Han ser anderledes ud.
Han ser jo helt voksen ud. Ikke som før høsten.
Du, Cole! Kast lige bolden herhen.
Tøsedreng!
Ja, dig.
Flot kast, Rembrandt.
- Vil du spille? - Nej tak.
"...svarede Lancelot, riddernes leder.
Og med det ansigtsudtryk vil jeg møde op i Camelot, min kære dronning,
hos en konge, der holder ord."
Hele digtet er skamfuldt.
- De skulle rulles i tjære og fjer. - Josie?
Guinevere er gift med kongen, ikke Lancelot.
Hr. Phillips, kan du ikke læse den del,
hvor Elaines rene og sande kærlighed ender tragisk?
Nej. Forstyr mig ikke igen.
"'Ja', sagde dronningen.
'Et moralsk barn uden lederskabsevner. Ellers havde han ikke mistet mig...'"
Cole?
Hvad har du der?
- Cole! - Undskyld, hr. Phillips.
- Jeg rydder op. - Tegner du,
mens jeg dedikerer mit liv på din uddannelse?
Tavlen.
Nu!
JEG VIL IKKE TEGNE I TIMEN
Så du vil tegne?
Tegn det. Så det kan læses.
Tilbage til bøgerne.
"'Ja', sagde dronningen.
'Et moralsk barn uden lederskabsevner.
Ellers havde han ikke mistet...'"
JEG VIL IKKE TEGNE I TIMEN
Ikke så stort. Du skal have plads til 50 sætninger mere.
Der er så meget, jeg savner ved dette sted.
Andre ting savner jeg slet ikke.
- Hvor meget? - Hvor meget har du?
Han har intet. Ikke en rød øre. Det her er bare en smutvej.
Hvorfor fører du mig gennem alle de fristelser?
Rolig nu, bondedreng.
Hvad med det her? En smagsprøve?
Nej, spis ikke det.
Bash, jeg er sulten. Det ser godt ud.
Ja. Trinidadere kan lave mad. Især af de ting, ingen andre vil have.
Men du skal smage noget rigtig mad.
Hvad med at få lidt, jeg kan sammenligne det med?
Tålmodighed. Græd ikke.
Snup den her.
Det er en mango. Du bliver vild med dem.
Lækker, ikke? Men slug ikke skrællen.
Hvorfor lade det gå til spilde?
Byttede du det ud med et maskinrum?
Jeg havde intet valg.
- Hej, mor. - Sebastian.
Vil du tage livet af mig?
Har nogen set dig?
Kom til mig.
Hvem er drengen, der ligner en druknet fugl?
Hvilket navn har de givet dig?
Gilbert Blythe, frue.
Nu har jeg aldrig...
Du må være den første, der kalder mig "frue."
- Hvor er du fra? - Prince Edward Island. Canada.
Har de ikke givet dig mad på skibet, Gilbert Blythe?
Sebastian lovede mig den bedste medicin i Trinidad.
Javel ja.
"Sebastian" er meget mere elegant end "Bash".
Ikke et ord.
Helt frisklavet.
Noget sagde mig, jeg snart skulle se min søn igen.
Hazel.
- Stjæler han? - Nej, Doux-Doux.
Jesus siger, vi skal hjælpe folk, ikke?
Disse mænd er sultne.
Okay, I fik jeres mad.
- Må vi komme igen i morgen? - Nej. Ikke mere.
Kommer I tilbage, får I problemer.
Åh, Doux-Doux.
Og ... hvad er det?
Timian. Man bruger det som krydderi.
Og ... det her?
Majsbrød.
Fantastisk.
Hvis det her er medicin... så ville jeg gerne være syg hver dag.
Godt, du nyder frugten af slavearbejde.
Jeg troede, det endte for over 50 år siden.
Min familie forlod aldrig plantagen.
Ikke bedstemor, ikke mor.
Hun opfostrede de børn.
Vi er som fremmede.
Merci.
Hr. Cuthbert.
Er de grimme? Guldminerne?
Måske.
- Hvor skal den være? - Vi har ikke besluttet os.
Du burde have holdt ham fra det dampskib.
Hvis Gilbert drukner, er det din skyld.
Han ville komme hjem, hvis han hørte om guldet.
Anne skriver et brev til ham. Ikke, Anne?
Han ser så ensom ud.
Han er vist mere trist og køn end ensom.
Josie er helt vild med Cole.
Nej. Det var bare en observation.
Der er ingen dreng mere trist og køn end Gilbert Blythe.
Jeg kender det godt.
Din tegning var så flot. Den bragte Camelot til live.
Og Billy Andrews er en barbar.
Jeg har jordbærkager. Må vi sætte os?
Kom herover!
Diana har jordbærkager.
Beklager, Josie, men jordbær er min yndling.
Tak.
- Julia, vil du have en kage? - Gerne.
Ja da, Prissy, jeg ville elske at spise frokost med de ældre piger.
Det ser skønt ud.
K-A-T. Kat.
Hr. Cuthbert, se. Jeg skriver på engelsk.
J'ai fini.
Undskyld.
Jeg arbejder.
Spøgelser findes ikke. Spøgelser findes bare ikke.
Spøgelser findes ikke.
Jeg overlevede noget af det mest uhyggelige.
Jeg tror, Avonlea er forbandet.
De onde ånder er overalt.
I hvert træ og hver en blomst. Det sitrer overalt.
Jeg så en spøgelsesagtig hvid dame nede ved bækken.
- Hvad er hun ude efter? - Os.
Man kunne dø af skræk, ikke?
Det ... det er opspind, Ruby.
Ikke, Anne?
Tak, Ruby. Dine tårer er det højeste kompliment.
Jeg kalder historien Den hjemsøgte dal: En gysende fortælling.
Jeg beundrer din fantasi, Anne, men jeg må altså hjem nu.
Også mig. Det bliver snart mørkt.
I har ikke hørt slutningen.
Jeg lover, den bliver meget dyster.
Måske i morgen. På vej til skolen. Lidt tidligere på dagen. Farvel.
Pas nu på jer selv.
Den hjemsøgte dal af Anne Shirley Cuthbert.
Den lille pige...
...følte mørket lure...
...lige bag træerne.
Dræb mig ikke.
Hej med dig.
Jeg havde et skønt møde med et skovdyr.
Hvad er der?
- Min grantante Beatrice... - Hun er død.
Hr. Dunlop.
Jeg arver en pæn sum, men...
...det er ringe trøst.
Jeg var allerede forældreløs, Anne, men nu er jeg helt alene.
Du er ikke alene. Du har mig, din lillesøster. Ikke?
Du er en sød pige.
Tante Bea ønskede, jeg fik en god familie.
Måske bliver hun et skønt spøgelse. Tror du på spøgelser?
Interessant spørgsmål. Skulle jeg det?
Min nye historie hedder Den hjemsøgte dal.
Der er et spøgelse i den. Hun er smuk.
Den skræmmer mig, men det er min pligt at gøre den færdig.
Tante elskede spøgelseshistorier.
Har du redskaber til at nedfælde dit fine arbejde med?
Jeg foretrækker fyldepen.
En forfatter burde have de nyeste og bedste skriveredskaber.
Du skal have den her.
Jeg vil elske den for altid. Mange tak.
Godaften.
Min dag var utrolig produktiv.
Jeg talte en del med William.
- Hvem? - Hr. Barry.
Ifølge William er mange skeptiske angående guldet.
- Også efter byrådsmødet. - Det var forventet.
Det er usædvanligt.
Tja, men mig og William tænkte, der burde være en mere uformel samling,
hvor byens borgere kan tale ud om det.
Fremragende idé.
Familien Barry afholder et gilde for alle, der er interesseret. Meget fornemt.
- Marilla, du og Matthew må tage med. - Lyder noget overfladisk.
Men det kunne hjælpe dig og Matthew med beslutningen.
Og citronsnitter, rosinkage og småkager.
Vi må have noget festligt.
Bare jeg havde mere tid.
- Romkage? - Hvad?
- Ingen rom i dette hus, Mary Joe. - Det giver bare smag.
Eliza, jeg inviterede nogle flere.
Sørg for, der er plads til alle.
Til hvor mange? Kager bages ikke af magiske nisser.
Jeg må tage mig af Thomas Lynde, inden han æder alle de søde sager.
Kirkens skovtur var ikke heldig.
Se lige på sagen, okay?
Tag mig med.
Du er gammel nok til at være alene hjemme.
- Er du mørkeræd? - Ikke specielt.
Du var okay den aften, vi tog til byrådsmødet.
Du må virkelig have fundet på en voldsom slutning til historien.
Skelettræet fanger pigen til Den Hvide Dame,
- spøgelsernes dronning. Og... - Spøgelsessludder.
Du bliver her. Der sker ikke noget.
Så kan du måske lære at holde styr på din fantasi.
Nathaniel bor hos Cuthbert-familien.
- De er ikke dumme. - For godt til at være sandt.
Jeg frygter, at det guld vil gøre alle i byen griske.
Men det har jo gjort alle så gavmilde.
Ja, men 150 dollars er mange penge.
Der er til mange søndagsmiddage.
Og hvad får filantropen til gengæld,
hvis han sparer sin nabo for den finansielle byrde
at betale for guldtesten?
En meget lille andel i den taknemmelige nabos guldindtægt.
Den uselviske gerning kan inspirere kirken
til at rådgive andre til at drage fordel af dit tilbud.
En fair aftale, mine herrer.
Vi må ikke lade alt det her gå til spilde, fru Marilla.
Det er for godt til at være sandt.
Prøv nu at hygge Dem lidt.
Lad os springe ud i det og investere. Det er for mange penge.
- Et glas fråds? - Nej.
Har du sat hår?
Nathaniel ... kan vi tale?
Hvad så?
Der er stort set ingen risiko. Men det må være en svær beslutning.
Din Nate er lidt af en guldfugl.
Han er ikke min.
Men han er næsten del af familien nu.
Du ser godt ud i aften, Marilla. Det hår klæder dig.
Kære...
...Gilbert. Hvordan har du det?
Kære ... Gilbert...
Vores fødder kan vandre langt herfra
Opleve skønne syn Fra sted til sted...
Hvor er De dog køn her til aften.
Mange tak.
- Hygger De Dem? - Det er en skøn aften.
- Lyder godt. - Ja.
Hjertet kan vandre
Og for en stund
Glemme alle glæderne...
Din Rachel hygger sig.
Festens midtpunkt.
Der kommer intet smil
Når vi husker på vor elskede venner
Vor elskede venner
Vor elskede venner...
Ingen årsag.
Når vi husker på
Vor elskede venner
Men disse karaktertræk...
Diana vil være foran de andre, når hun begynder på pigeinstituttet.
Kan den mand da ikke holde lidt igen?
Hans fortjeneste kan vel godt blive min.
Thomas, hygger du dig?
Alt det guldhalløj, hva'? Spændende og bekymrende.
- Har du overvejet...? - Hør, Thomas...
Tag ikke imod Williams tilbud, før du har hørt mit.
Thomas, som din nærmeste nabo, både geografisk og som ven,
vil jeg betale for din guldtest, hvis du ikke vil betale det beløb lige nu.
- Bare jeg får en lille andel. - Samme tilbud, mindre andel.
Jeg vil ikke tjene på det. Jeg vil bare hjælpe dig, Thomas.
Tak for tilbuddene, mine herrer.
Jeg taler med min hustru om det.
Jeg ville aldrig tage sådan en beslutning alene.
Når vi husker på
Vor elskede venner
- Meget fint. - Flot.
Meget, meget flot.
Og giv en hånd til min dygtige akkompagnatrice.
Bravo.
- Bravo, Diana. - Mange tak, gode folk af Avonlea.
Jeg har nyt.
Mit skib er kommet i havn. Jeg har arvet nogle penge,
og jeg vil købe et stykke jord i Avonlea.
Skøn idé.
Derefter vil jeg have min jord undersøgt.
Der kan du se. Han gør det.
Hej.
Dit hus er fyldt med ting, der er så kønne som dig.
Er det bare to grene, der gnider sig mod hinanden,
eller er de uhyggelige skabninger fra min fantasi?
Er der guld, kan vi tage os af Anne.
- Det er vel værd at overveje. - Jeg ved nu ikke...
Hvis jeg nu betalte for jer af min arv?
Det er det mindste jeg kan gøre for at takke jer og Anne.
I bød mig velkommen i jeres hjem og jeres liv.
Vi kunne da ikke...
Hvad snakker vi om?
Hr. Dunlop tilbød at betale for vores guldtest.
Det er mange penge, hr. Dunlop.
Vi kan ikke beslutte os nu.
Vi må hjem til Anne, før hun får et nervesammenbrud.
Og du må ikke tilskynde hende sådan.
- Hun har talent. - Jeg siger farvel til familien Barry.
Jeg gør hesten klar.
En arv? Købe jord? Hvad fanden?
- Jeg sikrer vores svindelnummer. - Du går for vidt.
Man ved aldrig. Måske kan Dunlop leve fint her.
Dunlop er en laps, hvis hjerne er sløv over en rødhåret møgunge.
Jonesey dræbte fem fyre, der snød i kortspil,
samt en for at svine hans støvler til. Ja, du vil passe fint ind.
Vil du noget?
Jeg har båret dig frem i fem år.
- Anne, er der noget galt? - Jeg havde mareridt.
Vi er i fare, Marilla.
Du godeste. Det er alt sammen i dit hoved.
En dag vil du måske fortryde, du gav din fantasi frit spil.
Åh nej, Marilla.
Bare jeg kunne give mere.
Børnehjemmet havde været tåleligt,
hvis jeg havde set dig og Matthew og Grønnebakken,
når jeg drømte om det perfekte hjem.
Du må prøve at huske på, hvad der er ægte og godt, Anne.
Få nu lidt søvn.
Lad lampen være tændt, hvis du ikke rører den.
Tænk, at Harmon Andrews vil konkurrere mod mig.
I mit eget hus. Til min fest.
Var festen en succes?
Sikrede du dig alle investeringer?
Det var en triumf.
Du gjorde det smukt, og Andrews fik ikke et ben til jorden.
- Hvor mange tests betaler du for? - Du lyder som tante Josephine.
Hun styrer ikke vores finanser. Heller ikke dig.
Jeg vil ikke se regnskabet, men jeg er din hustru.
Thomas Lynde beslutter sig aldrig for noget uden Rachel.
Uværdigt, ikke sandt?
Og hvis det nu slår fejl?
Diana og Minnie May skal fortsætte deres skolegang på pigeinstituttet
Rolig nu, min kære.
Det skal de nok komme. Tro mig.
Jeg vil elske at komme hjem.
Jeg vil så gerne se London igen.
Tilbringe vinteren i Spanien.
Du og pigerne får alt det, jeres hjerter begærer.
Lad nu bare mig om det.
- For guds skyld, Matthew. - Jeg ville ikke skræmme dig.
Annes mørke fantasi smitter vist.
Hvad er der?
Vi har lige talt med banken.
Jeg synes, 150 dollars er meget.
Hr. Dunlop kom med et gavmildt tilbud,
men det føles forkert at grave Grønnebakken op.
Der er måske guld.
Det går ingen steder.
Men jeg vil give Anne en gård. En hel gård.
Og hun kan grave ud, når vi er borte,
hvis hun vil det.
Jeg er helt enig.
- Anne? - Matthew, er det dig?
Jeg troede, jeg var færdig.
Du må vist hellere få dig lidt søvn.
Du er i sikkerhed her.
Det lover jeg.
Bash, vil du tale om det?
Bash?
Du sover ikke. Dine øjne er åbne.
Sebastian.
Hedder du Sebastian?
Du burde vist eje dette skib.
Jeg troede, du hed Bash, fordi du ville give folk tæsk.
Du har ødelagt mit ry.
- Du kan stadig få et par dask. - Der er en pige i Avonlea.
Anne. Jeg kaldte hende Gulerod, og hun gav mig en på kassen.
- Godt for hende. - Hun er rødhåret. Temperamentsfuld.
- Hun burde have gjort mere end det. - Mon jeg ser hende igen?
Hvor længe vil du blive på skibet?
Jeg rejser, hvor ånden fører mig hen.
Det sagde min far altid.
Jeg kommer til at være her for evigt.
Som stemplerne i maskinrummet. Jeg kommer aldrig væk.
Jeg er fanget.
Jeg var fanget i Avonlea.
Tager jeg hjem, kommer jeg måske aldrig væk.
Kalder du det et problem?
Nogle af os har intet hjem.
Godmorgen, Jerry.
Bonjour.
Kære Gilbert, jeg håber, du har det godt.
Nej.
Tekster af: Stephan Gru