Kom igjen.
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
en perfekt kirkegård av begravde håp
sverger du å være min venn for alltid?
store ideer må uttrykkes med store ord
å sove i et tre i måneskinnet
Kjære... Gilb...
Nei og nei!
Jeg skylder deg... ark...
Jeg skylder deg to ark. Takk.
Jeg lar deg gå på denne turen, mot bedre vitende.
Marilla, når jeg kommer hjem fra dette eventyret,
-vil du innse at det var riktig. -Eventyr?
Ikke akkurat et eventyr. En tilbakeholden reise
for personlig opplysning og familiær sosialisering.
Og Gilberts brev skal sendes over havet.
Ikke få meg til å måtte forsvare deg overfor Mrs. Barry.
-Forstått. -De er på en forretningsreise.
-Forstått igjen. -Tåpeligheter får konsek...
Jeg skal være som Det skinnende vanns innsjø
på en solrik dag, eller i måneskinn, du kan velge.
Diana!
Det blir vel godt å få litt stillhet til å tenke.
-På fremtiden, mener du? -De losjerende.
Og hvor lenge de trenger å bli.
-Det blir bra. -Hallo.
Vi kan gå over regnskapet.
-Mr. Barry. -Så snilt av deg
å tillate Anne å bli med dere til Charlottetown.
Josephine var ganske bestemt på at hun ville treffe Anne igjen.
Vi kunne ikke skuffe henne.
Du er sikker på at dere ikke vil teste jorden her?
Vi er sikre.
Dumt å gå glipp av en gyllen mulighet.
-Vi har nok, Mr. Barry. -Det er til toget, begge veier.
-Sikker? Vi kan gjerne... -La det ligge.
-Vi må dra nå. -Så klart.
Farvel, Marilla, Matthew.
-Vi skal passe godt på Anne. -Takk. God tur.
-Ha det, Matthew. Ha det, Marilla. -Ha det.
Ha det. God tur.
-Vet du noe om dette? -Om...?
Papir. Har du noe du vil si?
Jeg blir her etter svindelen.
-Du er så morsom. -Jeg blir. For alltid.
Hva søren? Lurer du meg, Jonesey?
Jeg ber deg hedre mitt ønske. Når Barry kommer hjem,
deler vi de 1700 dollarene og går hver til vårt.
Så du kan tyste på meg og ta hele gevinsten? Neppe.
Når vi er ferdige her, er vi ferdige.
Jeg får arven min og hevder å ikke vite noe.
-Hvor lenge har du planlagt dette? -Vet ikke.
-Siden vi kom? -Nei. Det er bare... Jeg hører hjemme her.
Hva får deg til å tro at de godtar deg?
Har du ikke fulgt med? De gjør allerede det.
Ikke ødelegg dette for meg.
Vi får begge det vi vil.
Er alt i orden?
Ja. Hva skulle være galt? Alt er i orden. Takk.
Jeg visste ikke at Anne hadde dratt. Jeg ville ta farvel.
Denne er din.
Er denne også din?
Nei. Jeg har aldri vært mye til å drikke. Kanskje den er Mr. Dunlops?
Den stakkars mannen ser ut til å ha tillagt seg dårlige vaner som soldat.
Krig kan forgifte en mann. Tillat meg å kaste denne.
Jeg kjeder meg. Når er vi fremme?
Jeg vet det ikke sømmer seg å spørre om økonomi,
men jeg er så nysgjerrig på dette gullet.
Ja, hva er det du vil vite?
Hvor skal jeg begynne? Jeg er fascinert av hvordan penger
magisk flytter seg rundt i verden.
-Jeg forstår at du tenker slik. -Vær forsiktig, Minnie May.
Så dine penger reiser fra England til Charlottetown?
Det er som et telegram, men med penger, ikke ord.
Du skal nok motta en stor sum, siden du ikke bare tester din jord...
Jeg får nok til at mange i Avonlea kan teste sitt jordsmonn.
Jeg mener at alle burde dra nytte av dette godet.
Så du skal gi pengene til de som vil teste jorden?
Pengene går til Nathaniel. Han samler dem inn
slik at prosessen skal gå raskere for alle.
Mr. Barry pleier ikke å diskutere økonomien.
Du er heldig i dag, Anne.
Slutt.
Minnie May, ta hensyn til alle. Kjenn din plass.
Unnskyld, mor.
Minnie May, for Guds skyld.
Hei, du.
Lærer du fortsatt å stave?
Hørte deg ikke? J-A eller N-E-I?
Har du aldri sett sprit før?
Er ikke du fransk? Jeg trodde dere begynte tidlig.
Vi har ikke alkohol hjemme. Vi er katolske.
Kom hit.
Sitt hos meg.
Sitt, din franske frosk.
Sånn, ja.
Og sånn.
-Drikk. Så går arbeidsdagen fortere. -Nei takk.
Smak, da. Er du redd?
-Nei. -Så drikk.
Kom igjen. Det gjør deg til mann.
Jeg må tilbake på jobb.
Ja.
Du er for ung.
Minnie May, dette er siste gang jeg sier det.
Jerry.
-Beklager, Mr. Cuthbert. -Hva er det du beklager?
-Jeg skapte besvær i Charlottetown. -I jula?
Da jeg mistet pengene for hesten.
Hvis jeg hadde vært smartere, mer forsiktig...
...så kunne jeg ha kommet meg unna.
Snakker du om mennene som ga deg bank?
-Hvorfor tenker du på det nå? -Jeg burde stoppet dem.
Nei.
De var voksne menn. Slemme menn.
Ikke din skyld.
Jo. Fordi dere kunne ha sluppet å ta inn losjerende.
Du gjorde ikke noe galt, gutten min.
Ikke tenk på pengene. Ikke tenk på det.
-Er det noe galt? -Jeg vet ikke.
Synes du noe er galt?
Vet ikke.
Jerry, han... Han liker ikke de losjerende.
Ikke jeg heller.
-Takk for hjelpen, Rollings. -Brevet ser offisielt ut.
Utseendet måtte passe innholdet.
Dette kan endre livet for Gilbert.
Rollings skal nok finne ut hvor gutten er.
-Jeg sa det, ja. -Hvis han er på et dampskip,
skal det gå an å finne ut hvilket, og hvor det skal.
-Det er mulig jeg må betale meg frem. -Så klart, bestikk de du vil.
Tenk at mine ord skal sendes over havet og meddele nytt om gull.
Er det gullattesten?
Er det så at jeg kan ta den med i banken?
-Nei. -Det er et brev, sir.
Det vi nettopp har diskutert.
Inngående. Nå nettopp.
-Rollings. -Det ser likt ut.
Kanskje du er overtrøtt, kjære?
Det holder nok nå.
Det er medisin.
På tide å legge seg. Kom, kjære.
-Kom, Minnie May. -Natta.
Alt dette gullsnakket er bare noe sludder, spør du meg.
Selv om jeg håper at jeg tar feil.
Hvorfor sier du det?
Det minner meg om en annen by som fikk gullfeber.
-På Prince Edward Island? -Ja, nordpå.
Cape Wolfe. For ti år siden, tror jeg.
Jeg husker ikke detaljene, men jeg husker stemningen.
-Hva skjedde? -Ingenting.
-Ren fiasko. -Sa du det til far?
Han lytter aldri til råd fra meg.
Det ble skrevet om det i Island Announcer.
Først skrev de om gullet, og så om at det ikke var der.
Det varte i ukevis. Litt av en fiasko.
Far er overbevist. Han sier det er svært spennende.
Han har nok sjekket grundig.
En god høst.
Gud er god.
Vi har litt å gå på nå.
Selv etter at vi har gjort opp i banken.
-Så vi trenger ikke den ekstra inntekten. -Nei.
Det ville vært fint å få det litt stillere her.
-Tilbake til normalen. -Ja, det ville vært fint.
Jeg blir ikke kvitt tanken på gullfeber. Det høres så... febrilsk ut.
Får du feber, legger de stinkende løk under føttene dine.
-Skummelt. Vi trenger mer informasjon. -Hvis bare vi kunne finne de artiklene.
Diana.
Hva om vi R-Ø-M-M-E-R i morgen,
så vi kan B-E-S-Ø-K-E...?
A-V-I-S-E-N.
-Urettferdig. -For å E-T-T-E-R-F-O-R-S-K-E.
Det er urettferdig.
Sov nå.
-Hest. -Det er mange av dem her.
-For et myldrende liv. -Ja, det er spennende.
Jeg elsker Charlottetown.
Har du ingenting bedre enn dette?
-Hva så du for deg? -Som jeg sa, noe bedre.
Så du forstår: Noe som ikke kjeder meg til tårer.
Denne fløyelen eier ikke fall.
Hva har du i en prisklasse opp? Noe av kvalitet.
Dette er som en katt.
Minnie May.
Jeg har sett mor slik før.
Når hun er sint på far, blir hun veldig opptatt av dekor.
-Hvor lenge tror du det varer? -Lenge nok.
Ikke sennepen.
God ettermiddag, sir. Vi ønsker å se arkivet.
-Arkivet? -Hvor du oppbevarer gamle utgaver.
Jeg vet hva et arkiv er.
Det som forvirrer meg, er at dere ikke forstår romforhold.
Bruk øynene.
Ser det ut som vi har plass til et arkiv?
De har ikke arkiv.
Sherlock Holmes har kommet til byen.
Utmerkede logiske ferdigheter, unge dame.
Da så, husker du noe fra historien om gull i Cape Wolfe?
Alder og minne går ikke hånd i hånd.
Men det kan hende Malcolm Frost kan hjelpe dere.
-Han skrev om det. -En vaskeekte reporter.
En naturalist. Han skrev artiklene fordi han var bekymret.
Men snakk med ham selv.
-Han er stamgjest på puben borti gata. -Tusen takk.
-Jenter.
Trå forsiktig. Han kom seg aldri.
Kom seg aldri etter hva? Gullet?
-Tante Jo sa det var en fiasko. -Tror du han har mistet ånden?
Vi fant det.
Det må være ham.
Kjære vene.
Unnskyld, sir, vi beklager å forstyrre.
Er du Mr. Malcolm Frost?
Jeg tar en til.
Du skrev om gull for Island Announcer for ti år siden?
Tretten.
Men jeg snakker ikke om jobben lenger. Farvel.
-Får jeg spørre hvorfor? -Da må jeg snakke,
og det sa jeg jo nettopp at jeg ikke skulle.
Da kan jeg snakke. Alle i byen vår, Avonlea, har gullfeber.
Det hadde alle i Cape Wolfe også.
-Men det var ikke noe gull. -Feil.
-Hvilken del er feil? -Forhåpentligvis det om null gull.
Et år av livet jeg aldri får tilbake. Bartender?
Jeg er redd. Kom, så går vi.
Sir, er det ikke noe du kan si?
Jeg er lei for at du er trist, og for at jeg forstyrrer deg i tristheten.
Jeg vet hvor vanskelig det er...
...men hvis du har noe å fortelle, så setter vi pris på det.
Les selv.
Inni dere.
Så vakkert.
Så pen håndskrift du har.
Du tenker logisk, Mr. Frost, det beundrer jeg.
Disse skissene likner på de jeg så i Nates bok.
Nate er geologen som fant gull i Avonlea.
Han viste meg gullet i mikroskopet, men jeg så ingenting.
Så du ikke gullet?
Når jeg lærer mer, kan jeg oppfatte det som er åpenbart.
Gull skinner.
-Partiklene var små. -Eller ikke til stede.
Du er irriterende, men du virker ikke dum. Eller blind.
Hvis det var gull, så ville du sett det.
-Nei... -Med en gang!
Ingen lytter til fornuft. Det var derfor jeg ikke ville snakke.
Du kom hit for å snakke med meg om et spesifikt tema,
så sier jeg noe sant,
noe jeg vet fordi jeg har forsket i mangfoldige år, og du sier "nei".
Jeg skal si deg noe nå, siden du insisterer.
Jeg skal vedde på at din by gjør nettopp det Cape Wolfe gjorde.
Ja, det finnes spor av gull i jordsmonnet på PEI.
Nei, det er ikke nok til å betale for gruvedriften.
Selv ikke om du holdt på i 900 år.
Din tåpelige by vil gjenta historien.
Hvilket firma jobber denne såkalte geologen for?
-Jeg vet ikke. Han sa aldri det. -Ga han dere tall?
Hvor mye gull et tonn malm ville produsere?
-Nei. -Hvorfor ikke? Det skal jeg si deg.
Ett tonn malm på denne øya vil kun gi en fortjeneste på 40-60 cent.
Ett tonn. Førti cent.
Da kan du kjøpe to dusin egg.
Vi kjøper ikke egg. Vi har høns.
Jeg kan ikke si noe.
Diana, hvorfor fikk jeg ikke bli med Nate på utgravningene?
Fordi det ikke finnes gull.
Hvorfor leste han kun kapittelet om gull?
Så han kunne fabrikkere et funn.
JORDSMONNSATTEST
Hvorfor trodde faren din at mitt brev til Gilbert var attesten?
Det vet jeg ikke.
Fordi jeg skrev det på Nates papir.
-Samme papir som attesten. -Han hadde en pregemaskin.
"New York". Han forfalsket den. Hvorfor skjønte jeg det ikke?
Hvem har du lyttet til? Alle rundt her?
Eller personen der inne?
-Jeg er et barn, Mr. Frost. -Tullprat. Barn har et rent instinkt.
Du burde stolt på deg selv. Det virker som du har løst saken.
Prøver du deg på meg? Jeg har dratt på deg i fem år.
-Nate og Mr. Dunlop samarbeider. -Hva? Hvordan?
De krangler som to som kjenner hverandre godt.
Der det er én høker, er det flere.
De er forbrytere. De har brukt Bjørkely til å narre Avonlea.
-Svindlere. Lavmåls. -Vi må si ifra til foreldrene dine.
Vent litt.
Det er noen tomme sider igjen.
Ta notater mens du utforsker livet. Så du kan forstå.
Skjerp instinktene dine. De er livsviktige.
Tusen takk, Mr. Frost.
Diana?
Diana!
-...enig, og jeg skal ikke si... -Diana!
-Mor!
-Vi har oppdaget noe. -Om gullet!
Hva gjorde dere på det stedet?
-Nate og Mr. Dunlop lyver om gullet. -Takk, betjent. Vi drar nå.
-Ha det. -Ha det.
Mor, vi skremte deg, men vi hadde gode intensjoner.
Vi dro dit for å snakke med Mr. Frost om gullet.
Det en fremmed mann fortalte dere har ingen betydning.
-Men mor... -Jeg nekter å lytte.
Dere var usømmelige. Dere var ulydige.
Dere snakket med en fremmed mann, alene.
Mr. Frost vet mer om gull enn noen av oss.
Tror du at du har rett til å blande deg inn i økonomiske anliggender?
Du er et barn. Du får ikke si ett ord til før vi er hjemme i Avonlea.
-Mor, dette er et feilgrep! -Hvordan våger du?
Mrs. Barry!
Ett ord til, så er deres vennskap over. Kom.
Vennene vi elsker
-Sikker på at du ikke trenger hjelp? -Ja.
Vennene vi elsker
Hei, Matthew. Jeg er litt fortumlet. Har blitt vant til å være på kjøkkenet.
Jeg er i veien.
Unnskyld. Takk for dansen.
Jeg er visst bare i veien.
Jeg burde nok gå og gjøre meg klar.
De kan ikke være her lenger.
Vi sier det under middagen.
Jeg har gode nyheter.
Jeg fant et jordstykke i nærheten som passer meg ypperlig.
Jord, hva?
Skal du bygge pepperkakehus?
Det som er flott, er at det kun er en halvtimes gåtur fra Bjørkely.
Selv etter at jeg bygger hus og flytter, forblir jeg nær,
både i ånden og geografisk.
Dere må finne et annet sted å bo.
Bjørkely må tilbake til normalen.
Det kan... ta meg litt tid å finne et annet sted...
Vi gir deg gjerne et par dager til å finne noe annet.
Frykt ikke.
Vi står sammen.
Når vi minnes
Vennene vi elsker
Mr. Dunlop.
-Burde ikke du pakke? -Det er Anne.
Jeg baker den hun liker best. Jeg gleder meg til å høre om eventyret.
Jeg er ikke imot at barn har nysgjerrighet,
men Anne øver dårlig innflytelse på Diana.
Alltid hyggelig.
Her er pengene, alle sammen, jeg lover.
Anne.
Si takk for deg.
Takk.
Marilla, vi må snakke om Nate og Mr. Dun...
Vi har savnet deg. Vi har mye å ta igjen.
Jeg lagde denne til deg.
-Du er nok sliten og sulten... -Nei.
Mr. Dunlop, jeg ser helst at du forlater kjøkkenet, så jeg kan lage middag.
Kom og hjelp meg, Anne.
Malcolm Frost, han var naturalisten som skrev artikkelen.
Han sa at det er umulig at det er gull på Prince Edward Island.
De vet.
Nate og Dunlop samarbeider. De brukte Bjørkely, oss.
-De er svindlere. -Jeg tror deg, Anne.
Jeg tror deg.
Vi tror deg også, Anne.
Nei.
Du har jobbet hardt i dag, Jerry. Nå kan du gå hjem til familien din.
Merci, Mr. Cuthbert.
Bare så du vet det, vi har sendt de losjerende videre.
-De tok pistolen. -Hvor er Anne?
Jeg sjekket. De har dratt.
Jeg henter hjelp.
Hvor tror du at du skal?
Det var deg.
Det var deg!
Kom!
Jeg liker deg ikke.
Få pengene!
Den er grei.
-Du kan få din del. -Alt sammen.
Jonesey...
Dette er din skyld.
-Hvordan? Ungen fant ut av svindelen. -Du vendte dem mot meg.
-Jeg ville bare bli her. -Ta deg sammen.
Dette er ikke min skyld. De visste at vi samarbeidet.
Der nede! Til venstre!
Kom igjen!
Kom, gutter.
Denne veien.
-Du hører ikke hjemme der. -De likte meg.
-Alle likte meg! -Jonesey, vi må dra.
Vi finner på en helt ny svindel.
Bare du og jeg. Slik som før.
Det er ingen du og jeg!
Jeg tar pengene. Jeg skal kjøpe et hus. Med eiendom! Et fint sted!
Vær så god. Du fikk ønsket oppfylt.
Du får bli i Avonlea for alltid.
Om jeg enn skulle vandre i dødsskyggenes dal,
frykter jeg ikke noe ondt. For du er med meg.
Kom igjen.
Her!
-Hva er det? -Hva fant dere?
Vær forsiktige.
Det ligger noen her.
Jerry?
Se til ham.
Jerry.
-Ser dere ham? -Jeg er her nede!
-Jerry. -Det er noen i hullet!
-Hjelp meg ut! -Går det bra med deg?
Hvem er det?
-Litt av en kul du har der. -Jeg prøvde iallfall å stoppe dem nå.
-Du er en snill gutt, Jerry. -Få ham opp.
Bra jobbet.
-Det var de som ranet meg i Charlottetown. -Du hadde det på følelsen.
-Det var Nate. Han planla alt. -Hysj, nå.
Nei, jeg var et offer.
Har dere glemt det? Jeg betalte også 150 dollar, som dere.
-Avonlea skulle bli mitt hjem. -Det holder nå, hva enn du heter.
Og hva med pengene?
De er borte.
Han tok dem.
Nate tok dem! Jeg sier jo at jeg er et offer!
-Alt sammen? -Beklager, William.
Det kommer til å være trange kår for alle fremover.
Nå må vi få deg hjem, Jerry. Sånn, ja.
Matthew sa du prøvde å stoppe dem.
Tenk at jeg ikke husket hvem de var.
Og så plutselig husket jeg det.
Det var modig av deg.
Jeg skulle ønske du ville hive den boka. Vi burde glemme alt dette.
Jeg vet ikke om jeg er enig.
Se på denne steinen.
Nates bok lærte meg at det er svovelkis. Juksegull.
I riktig lys ser det ut som ekte gull.
Ja, hvis du er tåpelig nok til å narre deg selv.
Vi kan bare gjøre vårt beste, Marilla, samme hva vi vet eller ikke vet.
Det er sant nok.
Jeg tror at alle situasjoner har noe godt i seg.
-Det er karakterskapende. -Lettere sagt enn gjort.
Men det er en fin måte å se det på.
Malcolm Frost anbefaler at jeg stoler på intuisjonen. Det skal jeg.
Stilig.
Hva står det?
Det er gull i Avonlea.
Tekst: Lise McKay