Blir du ikke glad når luften er så skarp? Hvert åndedrag føles så levende.
-En perfekt dag for en tragisk romanse. -Lord Tennyson ville vært enig.
Den som spiller Elaine, må ligge i bunnen
og flyte til Camelot mens de andre sørger dypt over henne.
Det hjelper å tenke på noe som gjør deg trist.
-Du må være Elaine, Anne. -Elaine kan jo ikke være rødhåret.
Det må bli Ruby, fordi hun har nydelig, gyllent hår.
Og Elaine hadde langt, lyst hår.
Det går ikke.
Det er altfor skummelt å late som jeg er død.
Det var din idé, Anne.
-Du er besatt av Elaine. -Det er sant.
Hver gang jeg leser diktet, ønsker jeg at jeg ble født i Camelot.
Den tiden var mye mer romantisk enn nå.
Ok, jeg spiller Elaine.
Diana!
I all verden...
Diana!
Ruby, du må være kong Arthur.
Jane, Guinevere, og Diana må være Lancelot.
Jeg trenger en blomst.
Hun ser skikkelig død ut.
Mor sier at alt teater er syndig.
Ikke snakk om moren din. Det ødelegger,
fordi dette skjedde lenge før hun ble født.
Vi må kysse hennes fredelige panne.
Søster... farvel for alltid.
Nå er hun klar.
Farvel, elskelige Elaine.
Diana!
-Mor. -Kom deg opp derfra øyeblikkelig.
Jeg har ropt. Dere skulle gjøre lekser,
og her finner jeg dere i farlig, meningsløs... Hva enn dette er.
Det var på en måte lekser.
Vi leser "Lancelot og Elaine" på skolen,
-og vi utspiller handlingen. -Gå hjem. Nå.
Dere andre også, før dere blir syke.
-Men de kom jo nettopp... -Nå!
Adlyd meg!
Anne, gå nå. Kom, Diana, piker.
Det var den romansen.
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
en perfekt kirkegård av begravde håp
sverger du å være min venn for alltid?
store ideer må uttrykkes med store ord
å sove i et tre i måneskinnet
Er det til Anne Shirley-Cuthbert og langveisfra?
Nei, dessverre.
Vi har fått post. Jeg tenkte det var fra Gil... Til meg, mener jeg.
Men, åpn det.
Det er nok viktig. Er ikke det ditt andre brev
-fra Miss Jeannie? -Tredje.
Jeg er så formålsløs nå som Diana ikke kan leke. Mrs. Barry er streng.
Vi var ikke i fare. Ikke som da vi hadde losjerende her.
Vi gjenskapte tidenes mest romantiske dikt.
-Kjære Gud, vil du noensinne ta til vett? -Du trenger ikke spørre Gud.
Sjansen for at jeg blir fornuftig, er større nå enn før.
Jeg har innsett at det er nytteløst å være romantisk i Avonlea.
Det var kanskje lett i Camelot for flere hundre år siden,
men romantikk verdsettes ikke lenger.
Det var på høy tid at du ble fornuftig.
Mrs. Barry hadde nok rett i å kalle leken farlig.
Siden du ikke kan holde deg unna trøbbel, får du ikke dra ut.
-Men, Marilla... -Det er jo noen dager siden.
Vi må slutte å farte rundt som om ingenting ille kan skje her.
Ikke mist håpet, Anne. Litt romantikk er bra.
For himmelens skyld, de må henges høyere.
Du må flytte stangen.
Ja, det var for fredelig her.
Kan ikke du gå ut en tur, kjære? Det er dagevis siden sist.
Jeg har det fint, tross skinnet fra gardinene
du har brukt sparepengene våre på.
Jeg kjøpte de gardinene før du mistet pengene våre.
Da du sa at jeg måtte holde meg unna økonomien
og stole på at du skulle gjøre oss rike.
Kan dere ha oss unnskyldt?
Vi skal nok aldri tilbake til England. Vi er fanget her.
Hva med pikene? Hva med deres fremtid?
Dette er noe som skjedde med vår familie.
-Du kan ikke nekte å delta... -Jeg prøvde iallfall å gjøre noe,
mens du bare går rundt her og gjør ingenting.
"Matthew, du har sikkert forstått det, men jeg har tenkt på deg
siden vi møttes på nytt i fjor.
Hvis du kan orke å svare, hadde det betydd mye for meg.
Du er en unik mann. Din hengivne Jeannie."
Har dere noen gang hørt noe så romantisk?
Hva betyr det?
Forstår dere ikke? En enke, som tror kjærligheten er over,
treffer plutselig igjen en kjempesnill og fantastisk mann
som hun kjente på skolen, for så å lære
at han har levd sitt liv uten ekte kjærlighet.
De kjente hverandre på skolen? Det gjorde jeg og Gilbert også.
-Kanskje Matthew har ventet på Jeannie. -Hvorfor svarer han henne ikke?
Han finner ikke ordene.
Så fryktelig å leve et liv uten ekte kjærlighet.
Jeg skal bli en romantikkens agent.
Hvordan vet du at Matthew og Jeannie er forelsket?
Har du gått på frierføtter noen gang?
Nei, det vil jeg ikke si.
Tror du på ekte kjærlighet?
Tja...
...jeg har ingen grunn til ikke å tro.
Har du noensinne hatt hjertesorg?
-Kanskje Marilla kan... -Jeg vil prate med deg.
Ok, da.
Vel...
Anne, hvis du har...
...følelser...
...for en gutt...
Ikke jeg.
Unnskyld, Anne.
Jerry, jeg skal fortelle deg noe om høyet.
Er Blythe klar?
Én rom, én babash.
Du dør vel ikke av det?
Nei, det er faren som gjør den bra. Man må smake på døden for virkelig å leve.
Ikke for deg, førstereis. Babash er en lokal delikatesse.
Tenk det, jeg får se verden, prøve nye ting.
-Hva er bedre? -Gull.
Ei jente sier at du har gull, og du vil heller lempe kull.
Hun er ikke den mest troverdige fortelleren.
Galning. Hvis jeg hadde ei pen jente, hadde jeg dratt hjem, gull eller ei.
Det er ikke sånn. Vi er bare venner.
En venn som får deg til å smile og dumme deg ut.
-Vær en mann. -Jeg er det.
Bare gutter tør ikke si det når de er forelsket.
Ville en gutt sett faren i hvitøyet?
-Og svelget? -Nei!
Så, så, Doux-Doux. Du er i sannhet en mann.
Kom, så.
Så Marilla vil sy en ny kjole?
Hun må passe seg for å vise at de har penger når andre ikke har.
Marillas kjoler får neppe folk til å tenke penger.
Men en butikk-kjøpt kjole fra Jeannie, derimot...
Det var så snilt av Matthew å be Jeannie sy til meg.
-Var de gode venner på skolen? -Det husker jeg ikke,
siden det er lenge siden. Jeg husker at de tok følge hjem av og til.
Men etter at Michael døde, tok alt slutt.
-Alt slutt? Hva mener du? -Det endret livene til alle i familien.
Og Matthew, han gikk inn i den låven og kom aldri ut igjen.
Kjærlighet stoppet av tragedie.
"Kjæreste Jeannie,
jeg er så lei for...
...at det har tatt så lang tid...
...å svare på brevene dine."
Ikke rør dere.
Minnie May, hva er det du gjør?
Slutt, Minnie May!
"Sosial Etikette"?
Piker!
-Det var Minnie May... -Det var Diana.
Denne boken kom tydeligvis i grevens tid.
Hvis ikke dere kan lære etikette i Paris, kan dere lære det her.
Nå må dere lære å bli damer. Barndommen er over.
Piker?
Jøss, det får en si.
Endrer du verden, kjære? Et kniks av gangen?
Det er lenge siden jeg har sett deg.
Jeg har tenkt på dere, etter at gullgutten tok alle sparepengene våre.
Jeg forstår hvorfor du ikke har vært ute.
Du bør nok holde deg unna kirken siden folk fortsatt er opprørte.
Vi ble seende ut som idioter, og folk lider.
Det er ikke bare Barry. Nærmest halve menigheten
ga Nate penger før han stakk.
Tror du det blir en lett vinter?
Det er absolutt gull i Avonlea. Ett hundre og femti dollar per test.
Det er en halv årsinntekt.
Vi er i fare, Marilla.
Det føltes ikke riktig å gi deg te uten å si ifra.
Jeg klandrer meg selv.
Jeg tok dem med hit. Ga dem husly.
Alle i din økonomiske situasjon ville gjort det samme.
Det er ikke din skyld, spør du meg.
Tiden leger alle sår.
Men ikke for presten. Han ville ha en ny sjeselong
hvor han kunne prate hull i hodet på Herren.
Det tar nok tid før han tilgir deg.
Vi legger det bak oss.
Varer til salgs! Noe til alle!
Nydelig dag, hva?
Hvor kommer disse fra? Vent!
Den russiske tsaren dro disse av sin døende bror under et slag.
Broren hans, som var pasifist og kun gikk til krig for å beskytte broren,
og som, i døden, lærte tsaren å styre med kjærlighet.
For en interessant...
Fantasi?
Ja, det hører jeg ofte.
Hva er dette?
Den tilhørte min hustru.
Hun vil selge den, så vi kan sees raskere.
Hvor er hun?
Hun og barna mine er i Tyskland.
Jeg jobber natt og dag for å få dem hit. Ikke bra der for jøder.
De behandles som...
Du savner dem nok.
Nå som jeg har familie, kan jeg ikke forestille meg å være uten dem.
Jeg ville gitt alt for å gi bestevennen min noe slikt.
Den er ødelagt.
Jeg synes at ødelagte ting er så vakre.
Etter årevis med historier og triumfer og tragedier,
kan de være mye mer romantiske enn nye ting som ikke har levd et liv.
-Jeg har ingen penger. -Den er din.
Du! Kom deg unna! Hvordan våger du å komme hit?
Men...
Marilla, han er snill.
-Madam, jeg... -Forsvinn.
Han er selger. Han er snill.
-Anne. -Det går fint. Jeg drar.
Jeg drar.
Anne Shirley-Cuthbert. Hvor ofte har jeg advart deg mot fremmede?
-Og spesielt italienere. -Han er ikke...
Du kan ikke bare invitere fremmede inn!
Jeg inviterte ham ikke inn.
Gå på rommet ditt.
Kjære Anne,
Vær så god.
"Kjæreste Jeannie..."
"Min kjæreste Jeannie...
Har du hørt om kalaliljer?"
Anne!
På skolen.
Jeg ønsker ikke å være pen dame.
"Hvis små piker forstod hvor vulgært det er
å fnise sammen, som om hele verden er latterlig,
ville de avstå fra slik rendyrket nonsens."
Ingen latter?
"Ingen vralting, se kun rett frem når du går,
og å rape er lik sosial ruin."
Vi har ikke lenger råd til skole i Paris, så mamma vil lære meg etikette.
Barndommen er over.
Men hvordan kan du være ferdig
-når jeg nettopp har begynt? -Anne.
Unnskyld.
Vi har nettopp fått høre at vennskapet vårt er dødsdømt.
Finnes det en grusom bok som lærer gutter å bli menn?
-Den hadde ikke hjulpet meg. -Hva mener du?
Ikke noe. Unnskyld.
Sosial ruin.
Unnskyld.
-Her er en til. -Takk skal du ha.
Ser ut som du har fått mye post.
Det tar vel ikke livet av deg å svare Jeannie.
Da tar jeg kvelden.
God natt.
"Som svar på spørsmålet..."
"På spørsmålet..."
Ja, redd meg fra geometri, en uinspirert form for tortur.
Jeg vet... at du har skrevet til Jeannie.
Jeg vil bare si:
Det var galt av deg.
Jeg prøvde ikke å gå bak ryggen på deg.
Jeg bare...
Du kan ikke leve et liv uten ekte kjærlighet.
Det er ikke din sak.
Jeannie er...
Folk har... Vi har følelser.
Det du gjorde...
...var galt.
Den er kald.
Ikke tygg så høyt. Du høres ut som et dyr.
Ikke stirr når noen kjefter.
-Det er utrolig frekt. -Jeg ser at undervisningen lykkes.
De blir vel snart gift med fiskehandlere.
Hva er galt med Mr. Cuthbert?
Alt er jo bedre nå. Vi tok de slemme. Er han trist fordi folk mistet penger?
-Er han syk igjen? I hjertet? -Det angår ikke deg!
Har du noen gang såret noen så dypt at de sluttet å elske deg?
Kjære Matthew
Hvordan kunne du gjøre noe sånt? Eier du ikke kontroll?
Du er heldig om en fiskehandler vil ha deg.
-Alltid... -Diana.
Tisset du i senga?
Hvorfor er ingen glade i hverandre lenger?
Unnskyld.
-Kan vi ta en prat, er du snill? -Hvis du kan slutte å te deg forsvarsløs.
Det er for mye stress og sinne her.
Hvis ikke vi slutter å være fiender og begynner å snakke,
så ødelegger vi pikene.
Det er ikke jeg som leker befal med dem.
Jeg forstår at jeg har noe skyld, men vi trenger fortsatt å kommunisere.
Og hva er det du vil snakke om, kjære?
Hva er det du vil tvinge meg til å si foran deg?
At jeg er en tåpe, at jeg skammer meg,
-at jeg tabbet meg ut? -Ja.
Fordi da kunne jeg ha sagt at jeg ville vært enig.
Hvis du hadde spurt meg om gullet, ville jeg vært enig med deg.
Så kunne vi vært tåper sammen.
Men du insisterer på å ta alt på egen kappe, da og nå.
Jeg ville bare gjøre noe som hadde betydning, for en gangs skyld,
i mitt stakkarslige, irrelevante liv.
Det er helt greit å begå feil.
Jeg vil bare inkluderes.
Jeg vil være partnere.
"Jeg vet at du har vondt for å finne ord.
Det har aldri jeg slitt med.
Og så husket jeg at du sa at jeg ikke måtte gi opp romantikken,
og det, pluss det Mrs. Lynde sa om da Michael døde
og hvor vanskelig..."
Jeg forstår alt det. Jeg skulle bare ønske du hadde latt være.
Skynd deg med kjærlighetsbrevet.
-Det er ikke det. -Beklager, glemte det.
Det er ikke et kjærlighetsbrev.
POSTKONTOR
-Når får hun kjærlighetsbrevet? -Det er ikke det. Kanskje en måned.
-Vær så snill. -Aldri kom tilbake.
Vær så snill.
Nei, vær så snill.
-Hva er galt? -Hun skal føde.
Hvor er familien din?
Hun har ingen, og bordellet kastet henne ut.
-Kommer det en lege? -Hei!
-Kommer det en lege? -Åpn denne døra!
-Dere kan ikke gjøre dette! -Miss?
Åpn denne døra!
Dere kan ikke gjøre dette!
-Nei. -Åpn opp!
Miss?
Miss.
Jeg vet at du er redd.
Hva heter du?
-Ruth. -Jeg heter Gilbert.
-Har vannet gått? -Ja.
-Vi må hente hjelp. -Vi har ikke tid.
-Jeg trenger babash, for å sterilisere. -Er du gal? Du kan ikke dette.
-Hvorfor tror du...? -Jeg har gjort det før.
-På en gård. Dette er annerledes. -Jeg vet det.
Du kan gå og finne hjelp, eller hjelpe meg.
-Hva gjør du? -Ruth, babyen kommer.
Nei. Hold deg unna meg.
-Vi skal hjelpe deg. -Hold den hvitingen unna meg.
Jeg skjønner. Han bleikingen her?
Jeg var ikke sikker på ham heller. Han vet ikke mye, men han kan dette.
Vi er brødre, og jeg stoler på ham. Han må bli hos deg.
-Men jeg kan hente hjelp... -Nei, nei.
Vi er her for deg, hvis du vil.
Hva nå, Blythe?
-Blythe! -Åpning.
Jeg må se om kroppen er klar.
Ruth, du må legge deg.
Sett deg bak henne. Støtt henne.
Bra.
Jeg beklager, ok?
Ok, tiden er inne.
Ok, jeg...
Hva? Hva er det?
-Det er setefødsel. -Hva betyr det?
Hun kan ikke føde slik. Jeg må snu barnet.
Hold deg fast, Ruth.
Hold deg fast.
Ruth, vil du vite noe?
Jeg ble også født via setefødsel og overlevde.
Han var i sin mor, slik din baby er i deg. Se på ham.
En sterk, flott gutt. Tja, litt tynn.
Den flyttet på seg. Den er klar.
-Du må presse nå. -Jeg kan ikke. Det gjør vondt.
-Jo, det kan du. -Du er så flink.
-Klar? Press. -Press.
-Press.
Press, Ruth.
Kom igjen, du klarer det.
Nesten i mål. En gang til.
Ser du det ansiktet? Hun er nydelig.
Takk.
Vet du hvor Matthew skal?
Marilla, jeg tror jeg har ødelagt alt.
Vi bytter, gutter.
Vi bytter. Bytt!
Jeg kan godt ha en slik. En strevende, skrikende gutt.
En jeg kan kaste ball med. Oppdra.
Det passer du til.
Jeg kan ikke oppdra ham rett. Til det trengs land.
Hva slags sært barn var du?
Siden du spurte om din egen fødsel.
Jeg ville ikke vite om fødselen, men om moren min.
Så jeg spurte far.
Hun døde i barsel med meg.
Beklager, jeg er treg i dag.
Det går fint.
Jeg ville ikke si det til Ruth.
-Jeg vil ikke være bonde. -Det har du sagt før. Mener du det?
Ja.
Det er andre ting som kaller på deg, hva, Doc?
Det er mektige saker å ha gjort noen vondt når man virkelig ikke mente det.
Jeg prøvde å si unnskyld, men det hjalp ikke.
Vi må la folk føle det de trenger å føle...
...og gi dem tid.
Vil du snakke om brevene, Matthew?
Ja.
Det vil jeg.
Jeg mente å svare deg, men jeg...
Så du at det var Anne som skrev? Det var ikke meg.
Jeg fant nettopp ut av det.
Kjære vene.
Så klart.
Jeg burde jo ha forstått det.
Jeg vil beklage...
Brevene liknet deg ikke, men jeg bar vel et håp.
Jeg burde ha svart deg med en gang. Det er min skyld.
Jeg mente ikke å gjøre deg ubekvem. Det er bare...
Det var så fint å treffe deg igjen.
Jeg har tenkt på deg...
...etter skolen. Over årenes løp.
Og jeg satte pris på brevene. Det er bare...
Det tok Anne så lang tid å komme hit...
Du vil tilbringe den tiden du har med henne.
For å være ærlig, ble jeg overveldet
da du svarte og sammenlignet meg med kalaliljer.
-Hun er litt av en ordsmed. -Jeg vet ikke om jeg vil vite.
Barn begår feil og ikke alltid med de beste hensikter,
i motsetning til Anne.
Hun har hatt et vanskelig liv, før.
Hun har blitt velsignet med et godt liv med deg.
Hvis du vil, kan vi gå hjem. Ellers ligger det en flott sti forut.
Jeg vil gjerne se stien hvis du har tid.
Unnskyld, Matthew.
Jeg ville bare at du skulle få kjærlighet.
Jeg vet ikke hvordan du kan tro at jeg ikke har... kjærlighet.
Jeg har deg.
Jeg får være en pike! Mor sier jeg kan bli en dame siden,
så vi kan fortsatt leke.
Diana, hvis du hadde sagt at en alvedronning
skulle bo hos deg, ville jeg ikke vært mer glad enn nå.
Jeg har noe til deg.
Vi tar én del hver.
Da er det bare helt når vi er sammen.
-Du har ingenting på meg, prins Wisteria. -Det tror du, prinsesse Cordelia.
Tekst: Lise McKay