Ruby.
Ruby, vær nu seriøs. Vi skal beskrive hinandens læber.
- Dine er delikate og indbydende. - Virkelig?
Og Tillies er bløde og lige.
Janes ligner en rosenknop, der snart skyder.
Mine er grimme. Som de fede larver i vores gamle piletræ.
- De er lidt hævede. - Min skyld.
Jeg tygger altid på underlæben, når jeg tænker.
Problemet er, jeg tænker konstant.
- Er de ubehagelige at se på? - De ser helt perfekte ud.
Diana, du har uden tvivl de bedste og mest kyssevenlige.
Og det fineste smil, der smelter alle hjerter.
Mon Prissy og hr. Phillips har kysset?
Ikke endnu. Men sikkert snart.
Prissy prøver at komme ind på Queen's Academy,
og hr. Phillips kigger ofte forbi for at hjælpe hende.
Prissy er kun to år ældre end os.
Jeg vil have en kæreste, når jeg bliver 15 år.
- Bare Gilbert er tilbage til den tid. - Du tænker kun på kærester, Ruby.
Og hvad så?
Jeg har aldrig set et rigtigt kys. Mine forældre gør det ikke.
Jeg hørte engang fru Lynde og hendes mand kysse.
Det lød som en ko, der slæbte sin bagdel ud af en sump.
Hvis nogen ville kysse mig,
kom jeg nok til at gøre noget dumt eller glemme et eller andet.
Hvad er reglerne? Hvorfor lærer man ikke at kysse?
Vi kan opfinde en leg. Vi ser, hvem der gør kur mest romantisk.
Med tapre riddere og kønne prinsesser.
Og troldmænd og røvere! Det bliver god træning.
Diana, du spiller den galante, unge mand.
Prins Wisteria,
vil du lade lykke-fjeren dale og udvælge din skønjomfru?
Så gerne.
Hvad gør jeg, Diana?
Tal ikke til prins Wisteria,
som var han vores ven Diana. Det ødelægger det hele.
Jeg venter på, at min kønne prins kommer efter mig.
Hvem er den smukke og noble skønjomfru?
Hvorfor skal pigen vente på drengen?
- Hvad? - Anne, er du skør?
Hvis jeg vil kysse en dreng, må jeg så ikke?
Nej!
Anne!
Nej!
EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
EN PERFEKT KIRKEGÅRD MED BEGRAVEDE HÅB
SVÆRGER DU, DU ALTID VIL VÆRE MIN VEN?
DET KRÆVER STORE ORD AT UDTRYKKE STORE IDÉER
AT SOVE I ET TRÆ I MÅNESKINNET
Sikke en udsigt. Godt, vi ændrede planer.
Canada. Jeg glæder mig sådan.
Du er modig, siden du kommer op på dækket.
Hører fyrbøderen hører om det, får du problemer.
Det klarer jeg nok.
Jeg vil se, hvor jeg er på vej hen. Mærke vinden i ansigtet.
Avonlea i sigte.
Jeg har skovlet kul i ti år på skibet. Jeg fortjener det.
Og hvad vil de gøre? Fyre mig? Smide mig overbord?
Jeg får nok bare lokumstjansen.
Hvis jeg kunne vælge, ville jeg nok foretrække Atlanterhavet så.
Valg.
Skønt ord.
Tingene ændrer sig. Og det begynder nu.
Ja.
Har I tænkt på, at en bæk altid er glad? Den klukker hele tiden.
Hvor sødt.
Efter dem! Kom så.
Hvem griner?
Strømpebukser! Trusser!
- Stop! - Se prinsesse Cordelia nu.
- Vi kan se dit undertøj. - Lille fugleskræmsel.
Stop!
Anne Shirley, du er en radmager, rødhåret og fregnet lille heks.
Ingen vil have dig.
Hænderne væk!
Tag dig ikke af dem. Sådan er drenge bare.
De elsker at plage os.
Men jeg er ikke ligeglad.
Et skørt er ikke en invitation.
Anne, er du okay?
Stille, alle sammen.
Fald så lige til ro.
Diana var en overbevisende prins.
Ja.
Jeg ville nu sige modig, smuk og lidt fræk.
Hvem har brug for drenge, når vi har prins Wisteria?
- Hvad snakker I om? - Vi besøgte Anne og legede selskabslege.
Alle sammen?
Selskabslege? Uden drenge?
I må hygge jer.
Jeg er alt for voksen til sådan noget barnligt pjat.
OMKREDS:
Billy.
- Prissy. - Mor er meget glad for,
at du hjælper mig til at få en højere uddannelse.
Da du tog min hånd i al hemmelighed, var jeg også ked af, vi ikke var alene.
Ja, men...
Jeg må hellere...
Naturligvis.
Jeg må hjem.
Vi ses i morgen.
Den, flaskehalsen peger på, må I kysse.
Det skal være dreng, pige ... dreng, pige.
Hvad så med Cole?
Jane, sæt dig hos din dumme bror.
Tillie, du skal sidde her.
Anne, byt plads med Charlie.
Billy ved ikke noget om nogen ting.
Godt, du er her.
Jeg havde intet valg.
Hvem vil begynde?
Diana.
- Moody. - Mig?
Nu skal I kysse.
På munden.
- Goddag, Moody. - Goddag, Diana.
Nu kysser jeg dig.
Din tur, Anne.
Jeg er ude.
Nej da.
Grimme unge.
Ingen vil have dig.
Hvad er du bange for, Anne?
Ved du ikke så meget om intime forhold?
Du er en radmager, rødhåret og fregnet lille heks.
Du kommer fra fattige kår.
Ingen vil have dig.
Det kan ikke være dit første kys.
Vræl! Særling!
Anne.
Er du aldrig blevet kysset?
Anne?
Jo...
Nej.
Anne!
Anne.
Hvorfor løb du, Anne?
Den Josie Pye. Hun har ingen fantasi,
men hun er god til at finde på torturmetoder.
Hvorfor lade mig tving til udvise ømhed over for en afskyelig person?
Billy var slet ikke sød. Beklager, han sårede dig.
Den leg sårer alle. Den hjælper ikke.
På hvad?
På at forstå romantik bedre.
Sneen er i det mindste romantisk.
Da jeg var ved at gå, tog Moody fat i mig og sagde, at mit kys var som frisk smør.
Det er da ret romantisk.
Det er anderledes for dig. Alle vil kysse dig.
Hej, frøken.
Bonjour, Jerry.
Hun taler fransk! Du har bare det hele.
Din dialekt er slet ikke som normal fransk.
Kan du forstå mig?
Jeg forstår, at du er den smukkeste pige.
Lad min ven være, Jerry!
Det er okay, Anne. Han sagde bare, at jeg var smuk.
Tak. Men du er ikke så lidt fræk.
Hvordan er det at være så gudesmuk?
- Mange tak, men... - Det er du. Svar nu bare.
Jeg må vide det.
Komplimenter er rare, men jeg ville hellere være klog.
Hvad er formålet med at kysse?
Skal det føles rart?
Et kys og min sjæl gav et suk Mine læber som sollys, der drikker dug
Tennyson.
Men at kysse minder mig mere om en fuglemor, der mader sin unge.
Det giver mig kvalme.
Hvordan er det perfekte kys? Er det virkelig sødere end honning?
Og hvis et kys er noget stort, hvorfor er ordet så kort?
Det burde være langt og kompliceret.
Jeg har tænkt på et navn, men intet begejstrer mig.
Det ville et kys måske, men jeg finder nok aldrig ud af det.
Kan man opleve en tragisk romance uden at blive kysset?
Tja...
Det ved jeg ikke.
Har I kysset nogen?
Jeg...
Jeg må hellere ... i laden.
Ti nu stille, Anne.
- Vis nu lidt bordmanerer. - Undskyld.
Hvornår skal jeg så spørge?
En anden gang.
- Hvordan var latrinetjansen? - Hold mund, knægt.
Det var stadig det værd. Jeg må se solen.
Ligesom jer bønder, ikke?
Ved du, hvad bønder siger? Sæt ikke vognen foran hesten.
- Det bliver nogle lange dage. - Jeg kan heldigvis ikke lugte det mere.
Skønt at være i live sådan en vintermorgen.
Anne Shirley-Cuthbert. Hvad er der sket her?
Det er pynt. Selv fugle har smukke fjer, Marilla.
Sådan noget sludder.
Tag så alt det ud af dit hår. Du ser fjollet ud.
Må jeg ikke beholde dem i til skolen?
Det er det sidste sted, du vil gå med dem. Tro mig.
Hvis du havde rødt hår, ville du også prøve at skjule det.
Jeg går ikke ind for unødvendig pynt. Væk med dem.
Hvordan kan du være så hård?
Øvelse gør mester.
- Du ved, jeg mener, hvad jeg siger. - Men jeg vil se smuk ud.
Så er det nok.
Nu fjerner du dem.
Hvad?
Bare jeg var et træ. Så ville mit hår ændre sig med årstiden.
Jeg ville have smukke skud og fine blomster i håret om sommeren.
Stemningsfulde efterårsfarver og så...
Bare glem det.
Hvad synes I?
Tja...
...de klæder dig virkelig.
Hvis det er i orden, vil jeg gerne foreslå et par justeringer.
For balancen.
Må jeg?
Det ser himmelsk ud, Anne.
Diana, kan du...?
Undskyld, alle stirrer på os.
- Tænk, at Cole kan sådan noget. - Bare vi skulle læse op,
når der bliver lagt så meget vægt på udseendet.
Oplæsning er den reneste form for tortur.
Tortur? Det kan du ikke mene.
At stå foran hele klassen og læse, mens alle glor på en?
Det er jo det gode ved det.
Nej, det er som at være under et mikroskop.
Jeg føler mig bare for ... høj.
For betragtet.
Sær.
Åh, det er smukt, Cole!
Cole Mackenzie.
Da du åbenbart har feminine færdigheder, burde vi pleje dine interesser.
Du kan sidde hos pigerne.
- Hvad? - Sammen med pigerne?
Ja.
Ægget kommer i, når det er varmet op.
Tænk, at du deler din hemmelige opskrift efter alle de år.
Intet forbliver det samme.
Jeg...
Jeg tænkte, om du kunne give mig et råd, Rachel.
Jeg vidste, du inviterede mig over af en årsag.
Jeg sagde til Thomas: "Noget må plage Marilla.
Siden hvornår har hun brug for min hjælp til at bage?"
Børn ... de bliver ældre.
- Anne er begyndt at spørge til... - Det frygtede.
Hun er fuldstændig opslugt af kys, af alle ting.
Jeg indrømmer, jeg ikke er en kvinde med stor erfaring i det.
Du har påtaget dig et stort ansvar, Marilla.
Arvesynden plager den Anne.
En ung pige burde ikke spørge om sådan noget.
Sæt hende på plads. Den, der elsker sit barn, tugter det i tide.
Det er min mening.
Gav jeg hende smæk, hver gang hun spurgte, var hun gul og blå.
Hun er så nysgerrig.
I den alder må man slå reglerne fast med hård hånd.
- På grund af kys? - Jeg opfostrede ti børn
og begravede to. De ville alle bevidne, at mine metoder holder.
- Uden tvivl. - Folk, der opdrager børn, ved,
at man må forvente det uventede, hvad angår kød og blod.
Jeg fangede engang min ældste, Thomas Jr., i at sætte ild til gardinerne.
En solid birkegren var kuren.
Var det før eller efter, han brændte skuret ned?
Rachel får en til at ville gøre det stik modsatte af hendes forslag.
Hold nu op med den larm. Jeg kan ikke høre mig selv tænke.
Jeg kunne aldrig slå et barn.
Men jeg tror nogle gange, Anne er besat.
Hun kaldte det en højtidelig anledning at blive 14 år.
Og nu alt det med at kysse.
Hun bruger hårsløjfer. Forfængelig som en påfugl.
- Hvad stiller vi op? - Jeg vil ikke blande mig.
Jeg kunne godt bruge lidt hjælp. Jeg er i vildrede.
Det gør vel ingen skade, at hun er lidt nysgerrig.
Matthew Cuthbert, jeg forstår dig ikke.
Jeg kan da huske dig og John Blythe...
- Ja. - Var der ikke et kys eller to?
Hvad ved du om det?
Der skete ikke noget som helst.
Hvad foreslår du?
Tja, hvis vi gerne vil gøre det rigtige for Anne,
så må vi sørge for, hun lever livet lidt mere...
...end os.
Kom så.
Sådan.
Hr. Phillips bør ikke ydmyge dig.
- Det er jeg ked af. - Det er okay.
- Det er skandaløst. - Han hader mig.
Han hader vist alle. Bortset fra Prissy.
Har du lagt mærke til, jeg altid får en sveder,
- udelukkende fordi jeg er...? - Hvad?
- Hvad er du, Cole? - Anderledes.
Det er der intet galt med.
Jeg er også usædvanlig. Vi minder om hinanden.
- Du er unik. - Jeg vil ikke være unik.
Unik betyder sær.
Jeg synes, at det betyder enestående og ekstraordinær.
Så hellere være almindelig.
Sådan kan jeg også have det.
Men en almindelig person ville ikke være en fantastisk kunstner.
Det er jeg ikke, men tak.
Hvordan gik skønhedskonkurrencen?
Jeg mener skolen?
Anne, hvad sagde jeg om dit hår?
Jeg ved det, men Cole satte det for mig,
og han var så dygtig, at jeg måtte beholde det.
Måske vil du en dag vokse op til at få sådan en stil,
men lige nu må du bare være dig selv.
Det er dumt at ville være noget andet, men jeg kan ikke lade være.
Jeg elsker kønne ting.
Jeg hader, når jeg ikke er noget kønt i spejlet.
Jeg bliver så ked af det.
Som når jeg ser grimme ting.
Jeg får ondt af det.
Jeg har noget, der vil opmuntre dig.
Du har modtaget et brev fra Gilbert Blythe.
Jeg havde næsten glemt alt om det.
"Trinidad"?
Jeg tænkte, jeg skrev til et eksotisk sted,
men intet så spændende.
"Frøken Anne Shirley-Cuthbert." Hvor skønt.
- Se engang, Marilla. - Ja.
Du må lære at tage det med ro, mit barn.
Men jeg har aldrig set et "frøken" foran mit navn før.
Åbn det nu.
Der er intet romantisk ved det. Slet ikke.
Du skrev til ham om guldet, ikke?
Jo, nemlig.
Hvad mon han siger?
FRØKEN ANNE SHIRLEY-CUTHBERT
- Kommer han ikke til Avonlea igen? - Aldrig.
Hvornår er det sendt?
Det blev sendt fra en havn i Trinidad for tre uger siden.
Skriv tilbage til ham.
Du kan sikkert overbevise ham.
Når nu "guld i Avonlea" ikke hjalp,
er jeg næsten glad for, der intet var.
Tænk, hvis han havde forladt sin eksotiske havn for det.
Ja.
Det var på en måde for det bedste.
Og skulle jeg skrive tilbage, hvilket jeg ikke gør,
ville jeg bare skrive, at "for evigt" er i to ord.
Måske var det med vilje. Måske vil han skrive med dig.
Hvis det var en udfordring, vil jeg ikke deltage.
Det stavede han forkert sidste år.
- Deltage? - Ja, men jeg er ikke sikker.
Ruby bliver ked af det.
- Hun kan få det her. - Hvad? Hvorfor?
Til at græde over.
Medmindre ... du ikke vil af med det?
Hvad er det?
- "Kære Anne. Det er rart..." - Stop. Kom med det.
Hvad...?
En sand gentleman.
Mere tøsefnidder.
Hvad laver du her nu?
- Hvad laver du hernede? - Fyrbøderen hader min sang.
Gjorde du det for at kunne hjælpe mig?
Her. Under næsen med det. Det hjælper på stanken.
Lad mig.
En nabo derhjemme er grisefarmer.
Timian. Medicin fra Trinidad?
- Fint trick, doktor. - Selvbeskyttelse.
Som vi siger... Planten beder ikke om at gro.
Timian er hårdfør. Den klarer sig selv.
Den kan vokse overalt. Måske som mig i Avonlea.
To dage igen.
- Stadig det værd? - Kom så i gang.
Ruby ville ødelægge det med tårer.
Og det ville så få hende til at græde igen.
Jeg må hellere passe på det.
Driller de andre ræve dig med dit hår?
Du er altid alene. Har du ikke en kæreste?
Måske er vi to bare skabt til at være ensomme væsener.
Du skal vide ... du er meget smuk!
- Anne, kan vi lige tale sammen? - Ja, Marilla.
Gå ikke så højt op i dit udseende, Anne.
Det er meget bedre at være almindelig.
Er man smuk, bliver man sat i en bestemt bås,
og så forventes der ikke mere.
Men du kan leve dit liv, som du er
uden at vække opmærksomhed.
Det er en gave.
Der er vigtigere ting end skønhed,
og det skal du nok finde ud af.
Prissy siger, hans overskæg kradsede. Det var ikke blødt.
Hvad minder Cole jer om ude blandt frakkerne?
- Det ved jeg ikke. - En ugle i et hult træ.
Han går meget op i sin kunst. Han dyrker virkelig sin fantasi.
- Han er meget køn, ikke? - Du kan da ikke lide alle drengene.
Trist og køn.
Han kunne bruge lidt opmuntring.
Hej, Cole.
Jeg ville bare sige, at det var en skam, at legen sluttede, før det blev din tur.
Jeg kunne vel bryde reglerne og lade dig kysse mig nu.
Ellers tak.
Hvad er der med dig? Kan du ikke lide piger?
Jo, men ikke dig.
- Cole er en særling. - Josie Pye, tag det i dig igen.
- Cole er min ven. - Så er I som skabt for hinanden.
Drej flasken.
Jeg kysser ikke den grimme forældreløse tøs.
Når hun bliver rød i hovedet, bliver hun helt rød.
Jeg vil gerne.
Fremragende.
Fint. Lad særlingene kysse.
Særling.
Kys, særling.
- Kys. - Lille særling.
Hvad laver du?
Nej!
Særling.
Kys, særlinge, kys.
- Kys, særlinge. - Lad dem være.
- Kys, særlinge. - Stop så.
- Kys, særlinge. - Vær ikke så led!
- Kys, særlinge. - Stop.
- Lad dem være! - Kom nu.
- Vær ikke led. - Kys nu.
- Sådan. - Kys, særlinge.
- Stop! - Kys, særlinge.
- Stop! Lad dem være! - Kys, særlinge.
Kys, særlinge.
- Kys, særlinge. - Hvad venter I på?
- Stop så. - Billy, vær ikke led.
Jeg vil ikke kysse mere, medmindre jeg selv får lyst.
Var jeg ikke så kedelig, ville jeg have flere muligheder.
Du er ikke kedelig, Anne. Hold nu op med at sige det.
Det passer ikke.
Diana, jeg tror fuldt og fast på, mit liv var lettere,
hvis jeg var smuk som dig.
Sludder og vrøvl.
Jeg ville bytte mine smilehuller for din kløgt
og se det som et røverkøb.
Jeg er glad for, at du er så udsøgt.
Er man ikke selv smuk,
er det næstbedste at have en smuk ven.
Hej igen, frøken Anne af Grønnebakken.
Hej.
Hvad er der, lille fugl?
Du har vel ikke noget i denne skønne kasse,
der kunne gøre mig smuk?
Måske noget, der kan fjerne fregner
og give mig en bedre glød eller kønnere øjne?
Nej. Desværre.
Hvad er det?
Hårfarve?
Kunne det gøre mit hår sort som ravnen?
Det står der.
Mit røde hår plager min eksistens.
Ravnsort hår er min store drøm.
Stadig ingen penge?
- Jeg har en sandwich? - Skinke.
Ost?
Bare følg instrukserne.
Tak.
- Velkommen hjem. - I lige måde.
Den slags følelser, som et...
Det første kys kan være...
...foruroligende og...
Ja.
Når vi bliver en smule ældre, bliver det ofte...
Anne?
Jeg er hjemme igen.
Jeg...
Lidenskabens særlige udtryk... Nej.
Følelsernes særlige udtryk.
Anne?
Intuition, vores individualitet, naturens lærermester.
Anne? Jeg er vist klar til at besvare dine spørgsmål nu.
Kys er et naturligt udtryk for kærlighed og følelser...
Har du sovet?
- Anne? - Nej.
- Er du syg? - Nej.
Men jeg er dybt fortvivlet.
Vil du ikke nok gå, Marilla? Se ikke på mig.
Nu har jeg aldrig hørt magen. Hvad er der dog galt?
Fortæl mig det nu. Lige nu.
Anne Shirley-Cuthbert, hvad har du gjort?
Dit hår er grønt.
Jo mere du vrider dig, jo længere tager det.
Er det så forfærdeligt, hvis jeg ikke har krøller?
Skønhed er magt, skat. Det ved du godt.
- Ikke? - Jo.
Sådan. Få så lidt søvn.
Du ser træt ud. Det går ikke.
Marilla, du aner ikke, hvor sønderknust jeg er.
Jeg er den mest ulykkelige pige på hele øen.
Hvis jeg havde besluttet mig for at farve hår,
ville jeg vælge en ordentlig farve.
Det skulle ikke have været grønt. Jeg fulgte instrukserne.
Jeg brugte hele flasken...
Jeg er som forhekset.
Da jeg så det sorte hår for mig, ville jeg bare ligne mig selv igen.
Jeg lignede en dæmon, der var besat.
Jeg kunne ikke vaske det ud igen.
Jeg troede, at vaskepulver kunne klare det.
- Det forklarer alt. - Hvad skal jeg gøre?
Det her vil plage mig for evigt.
Folk glemmer mine andre fejl, men ikke det her.
De vil se ned på mig.
Sikke et rod vi får ud af at prøve at snyde os selv.
Det er poesi, men også sandt.
Josie Pye vil grine af mig.
Jeg kan ikke møde Josie Pye sådan.
Jeg håber, du har lært, hvad forfængelighed gør ved en, Anne.
Jeg vil aldrig se på mig selv igen.
Jo, jeg vil. Jeg må tage straffen.
Og jeg vil se på mig selv og vide, hvor grim jeg er.
Og jeg vil ikke drømme det væk.
Mit kys forbliver på mine læber for evigt og altid.
Som en rose, der vil plukkes, men aldrig bliver det.
Så, så.
Skønhed betyder ikke noget.
Når nogen elsker dig, Anne, så vil du blive kysset.
Sig de velsignede ord igen.
Det er vist rigeligt med én gang. Er du klar?
Klip det af på én gang og få det overstået.
Mit hjerte er helt knust.
Jeg vil græde hele tiden, mens du klipper, hvis det ikke forstyrrer.
Sikke en uromantisk lidelse.
Tekster af: Stephan Gru