-Her. -Du må holde ut.
Elever, hent sakene deres og gå.
Skolen er over for i dag.
Greit, Billy, ligg stille. Ikke press for hardt.
Jeg er så fryktelig lei for det, Cole.
Alt jeg bryr meg om er borte.
Ingen flere skulpturer, ingen mer skole.
Jeg tror ikke det er plass til meg her.
Jeg tror ikke det er plass til meg i denne verden.
Det er ikke det verden gir deg, det er det du gir verden...
...og du gir så utrolig mye.
Vi skal finne ut av det, ok?
Vi skal det.
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
en perfekt kirkegård av begravde håp
sverger du å være min venn for alltid?
store ideer må uttrykkes med store ord
å sove i et tre i måneskinnet
Jeg liker ikke å bringe dårlige nyheter,
men jeg var nødt. Jeg så det jeg så, og du trengte å vite.
Det er mye å ta inn. Jeg må snakke med mannen min.
Det er nok ikke hans skyld. Miss Stacy er ubunden, som vi vet.
Snakker om sola.
Billy!
Du store, hva har skjedd?
-Fant du Cole? -Han er nok like knust som...
Ingenting blir som før.
-Pass fingrene. -Det er du som holder hammeren.
Sånn. Bra. Hva nå?
Sikker på at det går fint? Lista er lang. Det er mye som må gjøres her.
Du kan utnytte meg, det går fint.
Kanskje du kan gi meg rabatt, så jeg kan bli en natt til?
De lurer nok på vaskeriet. Har ikke gått glipp av en dag på seks år.
La dem lure. Hva nå?
-Det ryker noe verre fra pipa. -Jeg skal ta en titt, hvis du koker kaffe.
Hvis vi holder fortellerklubb igjen, skal jeg skrive om dette.
-Kommer du, Anne? -Jeg blir her litt. Jeg venter på reven.
Jeg er så fryktelig lei for det, Anne.
-Dette er min skyld. -Jeg ødela for Cole.
-Jeg var så egoistisk. -Jeg burde ikke dratt hjem til ham.
Jeg ødela alt.
Hvis bare jeg kunne ta det tilbake.
Vet du om...? Vil Cole bli straffet?
Det er åpenbart at Billys handlinger utløste det.
Jeg, derimot, er suspendert.
-Suspendert? -Ja.
I tillegg til mine tvilsomme metoder
-og mangel på klasseledelse... -Det handlet ikke om deg.
Så er jeg visstnok nå også en ekteskapsødelegger.
-Jeg forstår ikke. -Ikke jeg heller.
Folk tror det de vil.
-Jeg tror slutten er nær. -Hva mener du?
Jeg blir nok oppsagt.
Uansett, inntil de bestemmer seg, får jeg ikke undervise.
Hun blir så glad.
-Anne? -Falt hun?
Anne? Er alt i orden?
Takk, Matthew.
Så, så.
-Det går fint. -Nei, ingenting går fint.
Hva har skjedd? Hva er galt?
Så, så.
Jeg vet ikke hva jeg gjør her, pappa.
Hva burde jeg ville? Jeg skulle ønske du var her.
Hvordan skal jeg klare alt dette selv?
SKJØTE
Jeg er snart sent ute til jobben.
Men jentene klager vel ikke. Jeg kommer iallfall i dag.
Jeg kan følge deg. Jeg vil se hva slags jobber jeg kan få.
Tillat meg.
Er du ute etter en premie, eller?
-Tjener bare til oppholdet. -Så du tror at du får bli?
Hvordan har det seg at du fortsatt er ugift?
Vi må gå.
Ikke mye her.
Det er nok skuffende etter alt du har sett.
De eksotiske byene.
-Jeg har sett verre enn dette. -Men hvorfor velge dette?
-Du ønsker et bedre liv. -Ja.
-Du kan dra hvor som helst. -Ja.
Myra byr kun på motgang. Kun på besvær.
Men du er her.
Som jeg sa, besvær.
Se så vakker.
-Den sier meg at det finnes håp her. -Ja, eller iallfall litt trøst.
-Jeg må gå. Sees vi senere? -Jeg kjøper mat til middag.
Småskolebarna skal øve på kursivskrift
og starter med bokstaven A.
De eldre barna skal lese kapittel ni.
STILLHET
Vi leste det kapittelet med Mr. Phillips.
Det er via repetisjon vi lærer.
Ti stille nå. Jeg tolererer ikke flere avbrytelser i dette klasserommet.
Vent til du får høre.
Hvis du kan la være å skremme meg, blir nok samtalene bedre.
Det skal holdes folkemøte i morgen.
Vi skal stemme over Miss Stacy. Nå er det over for det ludderet.
-Ludder? For en slem ting å si, Rachel. -Men det er sant.
Hun red med Harmon Andrews, pen som bare det.
-Du vet jo ikke om noe skjedde. -Hun er peppermø og fruktbar.
-Gud forby. -En attraktiv kvinne
-som fartet rundt med en gift mann. -Og du som sprer rykter.
Jeg så det selv. Og jeg gikk rett til kona hans og sa det.
Anne måtte skrive om faren ved sladder. Du kunne også dratt nytte av det.
Du forstår ingenting om ektemenn.
Så klart ikke. Hva vet vel en peppermø som meg?
-Jeg skal ikke unnskylde meningene mine. -Hva med fordommene dine?
-Fordommer? Du fornærmer meg. -Det er vel min tur.
Min mening er at ditt perspektiv er begrenset grunnet et begrenset liv.
Så uten mann er jeg som invalid å regne?
Hvis du av og til gikk ut, hadde du visst hva som skjer rundt deg.
-Hva skal det bety? -Uten meg ville du aldri visst noe.
Her du sitter i kisten din på Bjørkely.
Du liker sannelig å besøke kisten min uten advarsel og invitasjon.
Jeg har holdt ut dine fordommer og antagelser.
-Så du holder ut med meg? -Sladringen, mobbingen.
-I 50 år... -Mobbing?
Jeg satte deg aldri på plass for slik du snakket til Anne.
-Hun var uforskammet. -Du var slem! Og det er du nå også.
Vel.
Kanskje du sitter i din egen kiste. En mental kiste. Du er trangsynt, Rachel.
Vet du hva jeg skal?
Jeg skal dra.
Greit for meg.
Jeg skal be om skriftlig tillatelse før jeg kommer igjen. Hvis jeg kommer.
Lukk kisten på vei ut.
Vi må redde Miss Stacy. Hvis dette var en fortelling, hva ville helten gjort?
Men vi er ikke helter, Anne. Vi er jenter.
-Ikke vær latterlig. -Jeg er ikke det.
En helt er en person, og det kan være hvem som helst.
En helt tar imot utfordringer. Vi må få byen til å godta Miss Stacy.
Ikke nå, Moody.
-Folkemøtet er i morgen. -Etter å prøve og vinne,
så er det beste å prøve og feile. Så vi må prøve.
Jeg vil også hjelpe. Alt gikk galt etter at jeg mistet lyspæren.
Jeg har det.
Jeg vet hva vi må gjøre. Kom.
Dette er planen:
Du kan ikke la andres trangsyn styre livet.
Du pakker.
Kom inn.
Tro meg, jeg ville blitt om jeg kunne, men folket er mot meg.
Jeg kjenner tilfeldigvis en ung, rødhåret pike
som har mye å tilby dette samfunnet,
men som også ble dømt og klandret og plaget.
Hadde Anne det så vanskelig?
Folk sa alt mulig slemt om henne og hadde ingen tiltro.
Men hun ga aldri opp.
-Jeg burde nok gå. Vi sees på folkemøtet. -Jeg ble ikke invitert.
En sterk kvinne jeg kjenner til sa at motgang kan være en velsignelse.
Cole.
-Hva? -Cole er her.
-Han er lite frekk. -Jeg ordner.
Hva er det du vil, frik?
Jeg ville si unnskyld.
Jeg beklager det jeg gjorde.
Beklager det som skjedde.
Det er ikke slik jeg vil være.
Det var bare det jeg ville si.
Flott. Bra. Så stikk.
Billy?
Tenk på hvorfor du liker å ødelegge andres ting.
-Jeg trenger ikke å tenke. -Nei, det er åpenbart.
Jeg synes at vi burde tilbringe livene våre sammen. Nei.
Hvis du føler for meg det jeg føler for deg,
vil du gifte deg med meg, Mary? Ikke bra.
Jeg savnet deg sånn.
Jeg kan ikke si hvor redd jeg var da du ikke kom hjem.
Jeg elsker deg, kjære.
Bash?
Bash!
Hvem pokker er det?
-Greit. Er alle klare? -Ja?
-Jeg vet ikke om jeg er redd eller glad. -Vi kommer til å få kjeft.
-Hva er krigsropet? -Aner ikke.
Redd Miss Stacy.
Redd Miss Stacy!
Bli med til Charlottetown.
-Nå? -Ja.
-Hvorfor? -Bare kom.
Du må treffe Miss Barry. Hun kan hjelpe deg. Jeg bare vet det.
-Skal dere kjøre? -Vi tar toget.
-Jeg har ikke penger. -Ikke vi heller.
-Så hvordan...? -En fantestrek. Det går fint.
-Jeg har nok vansker som det er. -Hvor mye verre kan det bli?
Alle om bord!
-Skal vi hoppe om bord? -Jeg får ikke puste.
-Vi kommer til å dø. -Nei da. Alle gjør det. Jeg har lest det.
-Lest? Du har aldri gjort det? -Hvor vanskelig kan det være?
Vi må få til timingen.
Jeg går først.
Det går fint.
Anne.
Nå, Ruby.
Nei, nei.
Kom igjen nå.
Vær forsiktig.
Klarer du det? Ok.
Kom igjen.
Din tur.
-Bak oss. -Skynd deg.
Kom igjen.
Skynd deg.
Kom igjen.
Hva?
-Hvorfor er du her? -Jeg burde vel spørre om det samme.
-Jeg håper du finner Sebastian. -Jeg håper han tilgir meg.
Du ordner nok opp.
Som en med erfaring med slikt, så hjelper en unnskyldning.
Ja visst.
Lykke til med oppdraget.
-Tenk at du snek deg om bord. -Jeg vet.
-Sees på den andre siden. -Vi sees.
-Du vet vel at Gilbert liker deg? -Hva?
-Det gjør han ikke. -Sees på ettermiddagstoget.
Hils tante Jo, og det er ikke sant.
-Hva er ikke sant? -Ikke noe. Cole var bare teit.
PANTELÅNER
-Jeg husker deg. -Hallo igjen.
-Hva er så alt dette? -La oss snakke penger.
Gilbert. Har du sett Bash?
-Jeg håpet at han var her. -Han var det, men...
Og han så sønnen min og løp før jeg fikk forklart.
Jeg sa aldri til Bash at jeg hadde en voksen sønn.
-Får jeg spørre hvorfor? -Fordi hun skammer seg.
Dette er sønnen min, Elijah.
Elijah, så hyggelig.
Jeg skammer meg ikke. Bortsett fra når du henger
-med feil folk. -Vil du ta dette nå?
-Jeg går. -Du kom jo nettopp.
Jeg har ting å gjøre. Ingen fred å få her. Du bekymrer deg jo for en tilfeldig mann.
"Ting å gjøre."
Han smugler sprit. Jeg hater dette stedet.
Var det derfor du ikke sa noe?
Jeg sa det ikke fordi...
...jeg var redd han ville se ned på meg hvis han visste at jeg...
...hadde barn utenom ekteskap. Det er sannheten.
Du må selv ha vært et barn. Beklager hvis det var frampå.
Det var ikke mitt valg. Men folk liker å dømme.
Bash forstår. Det bare vet jeg.
-Aner du hvor han kan være? -Han er ikke kjent i Myra.
Jeg så etter ham i går, men...
-Det var kaldt i går. -Ja.
-Stakkar, han hater kulda. -Ja.
Han hater kulda.
Er dere like seiersstolte som meg?
-Moody! -Milde...
Å, nei.
-Moody, går det bra? -Ja.
-Sikker? -Å, nei.
Nei, nei.
MÅ BEHANDLES FORSIKTIG
-Har dere sett Sebastian? -Få pengene tilbake.
Vi ville ikke kaste ham ut eller skremme kundene.
Er han her? Hvor, da?
Full som ei alke.
-Sebastian, da. -Bash, du må våkne.
Våkn opp. Bash.
Mary, du vil ikke ha en som ham.
-Jo da. -Han er fyllik.
Jeg er ingen fyllik. Jeg har hjertesorg.
-Det er ikke som du tror. -Mannen du så er Marys sønn.
Sønnen hennes?
Sønnen din?
Så du kan gifte deg med meg?
Giftermål?
-Hvorfor er du her, Blythe? -Jeg har visst en bryllupspresang til deg.
Dette er skjøtet til gården. Fordi vi er partnere, og familie.
Jeg vil at du skal få din andel. Rett og rimelig.
Står vi sammen?
Ja.
Og unnskyld, jeg skal ikke endre planen.
Hvordan gikk fantestrekene?
Huff og huff, dette var jo fryktelig.
-Hva skal du gjøre? -Jeg er tom for ideer.
Men det er du jo aldri!
Det er min skyld. Igjen.
-Det var et uhell. -Hele livet mitt er et uhell.
Rollings, har vi stiger?
Jeg gir dere penger til billetten hjem. Dere har hatt nok eventyr for en dag.
Takk, tante Josephine. Du skal vel ikke si noe til mor og far?
Og frata deg sjansen til flere berikende eventyr? Aldri.
Cole har det vanskelig.
Klarte du å trøste ham?
Han vet at jeg forstår ham og støtter ham.
Jeg vet at jeg skuffet deg. På festen din.
Jeg fikk inntrykk av at jeg skuffet deg.
Nei, det er bare... Jeg visste ikke hvor mye jeg ikke visste.
Og nå?
Unnskyld.
Jeg var trangsynt. Jeg forstår mye mer nå.
Livet er kort, og verden er stor, min kjære.
Alle om bord!
Løp!
-Jeg kan ta den. -Takk.
Cole, skynd deg!
-Hva er det du gjør? -Jeg blir ikke med.
Hva?
Tante Jo sa jeg kunne bo der.
Men familien din...
Jeg vet det. Men her kan jeg være fri. Være meg selv.
Jeg må være den jeg er.
Alle om bord!
Jeg kommer til å savne deg.
Alle om bord! Siste opprop!
Gå.
Det går fint. Dette er bra.
Derfor er vi av den oppfatning at Miss Stacy har bevist
at hun verken er kvalifisert eller passende
til å forme Avonleas unge.
Takk, fremtidsrettede mødre.
Takk.
Pastor.
Minn oss på hva vi burde vente av en lærer.
En lærer forventes å håndheve regler og holde orden.
De må lære fra seg lydighet, tro, respekt for eldre og moralitet.
Det er undervisningens læresetninger.
Barn burde være stille, vise respekt, være ærlige...
-Forsiktig. -...punktlige, rene og ryddige.
Opp her.
Utdannelsens mål er å skape en bedre arbeidsstyrke
med fokus på god oppførsel
og evnen til å følge instrukser og ta i bruk utenatlæring.
Det er ikke rom for tåpelige leker og aktiviteter.
Utenatlæring og opplesning
-sørger for riktig utdannelse. -Ja.
Å forstå konsepter eller ideer har ingen verdi
for vårt mål...
Miss Stacy.
Unnskyld meg, men vi holder møte.
-Jeg husker ikke å ha bedt deg. -Det stemmer, jeg ble ikke invitert,
men jeg synes jeg har rett til å forsvare meg.
Det hadde vært lettere for alle om jeg dro.
Dere kan ikke tro at jeg ønsker å skape splittelse.
Eller at jeg liker å bli beskyldt for å gjøre det med overlegg.
Jeg er her fordi jeg spurte meg selv det jeg nå skal spørre dere:
Hva er viktigst for deres barns utdannelse?
Smålig sjalusi? Fordommer?
Frykt?
Det som dere må spørre dere selv om er: Lærer barna?
Det tror jeg at de gjør.
Vi må skynde oss.
Endringer er ubehagelige fordi fremtiden er ukjent.
Men fremtiden kommer raskt, som et tog.
Og så godt jeg kan,
skal jeg hjelpe deres barn å gå den i møte.
Jeg forstår at mine metoder er uvanlige,
men praksis og aktiv deltakelse har gitt bedre resultater
enn utenatlæring.
Hvorfor ikke oppfordre dem til å tenke selv?
Hvorfor kun lære det som kom før?
Nylig klarte noen å drømme opp telegrafen,
elektrisitet, en dampmaskin.
For ikke lenge siden føltes det som toget gikk for raskt.
En farlig oppfinnelse. Men kan dere forestille dere livet uten?
Drømmere endrer verden.
Nysgjerrige sinn skaper fremgang.
Min hensikt er å skape sterke studenter
med lyse fremtider, ikke bare for dem, men for alle.
Derfor er jeg her.
Det dere nettopp har sett er virkningen av Miss Stacys metoder.
Hun lærte oss om strøm.
Men hun har også vist oss entusiasmen som vi trengte for å få dette til.
Miss Stacy er en inspirasjon.
Vi lærte mer på en uke enn vi gjorde på et år.
"Si det, og jeg glemmer det. Lær meg det, og jeg husker.
Involver meg, og jeg lærer."
"Annerledes" er ikke dårlig. Det er bare ikke likt.
Det finnes alltid en annen måte...
...å se ting på.
Jeg kom hjem fordi jeg trengte det som alltid har vært her.
Men hvorfor bli uten å vokse?
Miss Stacy støtter min ambisjon om å bli lege.
Jeg tror hun er vår sjanse
til å realisere våre drømmer og bli mer enn vi er nå.
Som noen som har levd uten endringer lenge,
og som så fikk en stor endring kastet i fanget,
kan jeg vitne om at det er den eneste måten vi lærer på.
La oss stemme.
Alle som ønsker å beholde Miss Stacy?
-Jeg. -Jeg.
-Ja. -Ja.
Vi klarte det!
Anne.
God morgen, Miss Stacy.
Så godt å ha deg tilbake.
Ikke noe brev?
Bare blomster fra min mentale kiste.
Jeg setter over teen.
Har du hørt det? Vi tar turen til Charlottetown.
Vil du fortelle meg hvorfor?
Absolutt.
Hun kledde seg i herreklær
og tok kunsttimer i Paris som mann?
Kan vi besøke Cole og tante Josephine?
Det kan vi nok.
Men ikke glem at du fortsatt skal straffes for ditt lille eventyr.
-Det var verdt det. -Enig.
Gå.
Kom igjen.
Jeg, Sebastian,
tar deg, Mary, til min hustru.
Til å ha og ivareta fra denne dag,
i medgang og motgang,
i rikdom og fattigdom,
i sykdom og i god helse...
...å elske og ære...
...til døden skiller oss ad.
Og Mary, tar du denne mann til ektemann?
Til å ha og ivareta fra denne dag,
i medgang og motgang, i rikdom og fattigdom,
i sykdom og i god helse, til å elske og ære,
til døden skiller dere ad?
Ja.
Jeg erklærer nå Sebastian og Mary for mann og kone.
En fin seremoni.
Ja, den var fin.
Husker du det jeg sa om unnskyldninger?
Den tiden vi fortsatt er medelever,
-lover jeg å være mindre ufordragelig. -Jeg blir her.
-Jeg er glad du fant yrke... -Det blir vanskelig.
-Hva? Du først. -Hva? Si det, du.
Jeg blir værende og hjelper Bash på gården.
-Universitetet kan vente. -Så du slutter ikke tidlig?
Jeg vil være med familien.
Din tur.
Jeg har bestemt meg for å bli lærer, akkurat som Miss Stacy.
Tragisk romanse og alt?
Vi får se.
Tekst: Lise McKay