NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
HAAVEIDEN HAUTAUSMAA
VANNOTKO, ETTÄ OLET AINA YSTÄVÄNI?
ISOJEN AJATUSTEN KUVAILEMISEEN TARVITAAN ISOJA SANOJA
NUKKUA PUUSSA KUUNVALOSSA
Kuolisin onnesta, jos päästäisit minut Josephinen juhliin.
Valitan, mutta kielsin sen jo.
En halua, että innostut liikaa ja sairastut.
Innostuminen ei ole vaarallista.
Tämä käsiteltiin jo. Ikäisesi tytöt eivät kuulu seurapiireihin.
Olet liian nuori keskustelemaan aikuisten kanssa.
En ole käynyt juhlissa.
Ehdit tehdä niin pitkän elämäsi aikana.
Päänsärky?
-Niitä ei ole ollut aikoihin. -Älä kerro Annalle.
Se menee pian ohi kuten ennenkin.
Olen hyvin ahkera. Olen päättänyt, mitä haluan tehdä.
Haluan lääketieteelliseen. Se on minun juttuni.
Kiehtovaa.
Toivoin, että voisitte tarjota lisäapua,
jotta voisin korvata sen ajan, josta jäin paitsi.
Voisitte myös todistaa muiden olevan väärässä siinä, ettette välitä oppilaista.
Pyydän vain vähän aikaanne.
Etkö muuta? Aikaani?
Pitäisikö isäsi antaa satonsa kaikille, jotka haluavat sen?
Ei pitäisi. Aika on rahaa, herra Blythe.
Isäni on kuollut, herra.
No, metafora pätee silti.
Missä sinä olit? Minä odotin.
Isä on vilustunut. Mekään emme mene Josephinen juhliin.
Mitä? Mutta...
Hyvä on, nuoret lupaukset. Avatkaa kirjat.
Jatkamme siitä, mihin jäimme.
Eikö jännitys ole elämän tarkoitus?
Kuoleeko ihminen hymyyn?
Meitä ei ole ennen edes kutsuttu.
Mutta isä ei voi lähteä ulos pienessä nuhassa.
On absurdia, että naiset eivät saa matkustaa ilman miehiä.
Totta.
Josephine kutsui maailmankuulun pianistin esiintymään.
-Mitä? -Niin...
Mitä sinä teet, Cole?
-Voi taivas! -Mitä sinä teet?
Antakaa sen olla!
Käskin jättämään sen!
Miten voit tehdä tällaista?
Sen olisi pitänyt jo parantua.
Se parantuu kyllä. Tarvitset aikaa.
Lasta poistettiin viikkoja sitten. Se ei ole ennallaan.
En voi enää piirtää!
-Se on... -Cole, pyydän.
Odota, Cole.
-Et voi vain häipyä... -En halua puhua siitä.
Tämä kylmä päivä sopii tähän mielialaan.
Josephine pitää juhlansa juuri siitä syystä.
Kesäteema ajaa talven masennuksen pois.
Voisiko olla täydellisempää? Tarvitsemme juuri sitä. Erityisesti Cole.
Cole on mies! Mitä jos saamme vanhempasi -
suostumaan siihen, että Cole saattaa meidät? Marillan olisi suostuttava.
Minunkin on päästävä, jos te pääsette.
-Cole on todella pitkä. -Eikö se tulisi tarpeeseen?
-Olet niin surullinen. -Lähtisinkö juhliin?
-Muukalaisten keskelle? -Se toisi vaihtelua.
Saisit muuta...
Vanhempani eivät päästä minua pois lauantaina.
Jos keksin suunnitelman, suostutko siihen?
Hyvä on.
Kaksinaamaisuuden kynä.
Täydellinen työkalu lähes täydelliseen valheeseen.
Hätävalheeseen. Sillä on hyvä tarkoitus.
Opettele repliikkisi tarkasti.
"Colen on käytävä asioilla Charlottetownissa."
"Hän on täydellinen saattaja..."
Miksi Barryt tarvitsevat poikaani Charlottetownissa?
Meillä ei ole tarpeeksi henkilökuntaa.
Cole käy vanhempiensa asioilla...
Hän olisi täydellinen saattaja juhliin.
-Hän saa tietenkin maksun. -Tietysti.
-Oletko tehnyt tätä ennen? -Olen. Hoidan hommat kunnolla.
Olet siis vastuuntuntoinen.
Voiko tämä johtaa palkalliseen työhön?
Cole ja Diana saavat lähteä,
koska heistä pianokonsertti on hyvin opettavainen.
Toivomme, että harkitset asiaa.
Sinä saat päättää, Michael.
Matthew.
Sallin sen.
Me menemme!
-Me menemme! -Tiedän!
Auttakaa pakkaamaan.
Puhvihihani eivät saa olla lytyssä.
Uskon, että tuo oli oikea päätös, koska voit näin huonosti.
-Saat hieman aikaa... -Olen kunnossa. Pikkujuttu.
Onneksi neiti Jeannie antoi sen takaisin.
-Muuten minulla ei olisi mitään. -En omista juhlavaatteita.
Ehkä jaksat nousta huomenna, äiti. Lepäähän nyt.
En malta odottaa, että saan kertoa siitä. Jätin teille jotain, ettette unohda minua.
Olette rakkaita.
Anna!
Mennään!
Tervetuloa, ihanaiseni. Kaikki tapahtuu täällä.
Voi taivas sentään.
Olen unelmoinut juhlista ennenkin.
Minulla on melkoinen mielikuvitus,
mutta sekään ei ole keksinyt tällaista.
En malta odottaa Cécile Chaminaden soittoa.
Neiti Barry tekee kaikkensa auttaakseen ihmisiä selviämään talvesta.
Onpa ihanaa.
En voi ottaa kunniaa Gertruden ideasta.
Tämä oli hänen iltansa.
En voinut pitää näitä juhlia viime vuonna.
Ilman häntä.
Aika jatkaa eteenpäin, eikö?
Miten sinä sotkeuduit tähän fiaskoon?
Cole oli sankarimme.
Emme olisi päässeet ilman häntä.
-Kaltaisesi taiteilija... -Anna.
-Olet yhä sellainen. -En enää.
On silti ilo olla täällä.
Nyt saatte ruokaa ja sitten menette nukkumaan. Huomenna on tärkeä päivä.
Tule, Cole. Näistä tulee varmasti suosikkijuhlani.
Niin? Sisään.
Onko jokin vialla, lapsonen?
En ole koskaan ollut juhlissa.
Voisitko kertoa, mitä on odotettavissa ja miten minun pitäisi käyttäytyä?
Voit odottaa valtavaa hauskanpitoa.
Sinun ei tarvitse olla muuta kuin oma itsesi.
Olen yleensä tehnyt niin ja mokannut kaiken.
-En ole kuin muut. -Tulit oikeisiin juhliin.
Kotiopettajattaren romaani. Luit tuota viime vuonna.
Saanko lainata sitä?
Gertrudea ei varmasti haittaisi.
Nuo olivat hänen kirjojaan. Hän jätti ne juuri noin.
Sitä sinä siis tarkoitit, kun sanoit, että olitte tavallaan naimisissa.
Kyllä.
En ole koskaan lukenut kymmenettä lukua. Se on tuntunut reiältä sielussani.
Se oli varmasti hänen suosikkiosansa.
Hän osasi siteerata monia kirjailijoita.
Hän oli sukulaissieluni.
Hän luki aina jotain juhlissa.
Olisi kunnia, jos tekisit sen hänen puolestaan.
Te molemmat rakastatte sitä.
Hienoa.
Tule kanssani, Diana.
Olen niin innoissani. Cécile haluaa tavata sinut.
Cécile?
Se oli henkeäsalpaavaa.
Alusta loppuun.
Hienoa, että piditte siitä, rouva Barry.
Sano minua Josephineksi. Tässä on sukulaistyttöni Diana.
Mukava tavata, neiti Chaminade.
Suurenmoista! Mukava tavata.
Dianakin haluaa pianistiksi.
Anna hänelle pieni maistiainen.
Näen maailman jakavan sävellyksiäni kaikkialla.
Se on upeaa elämää, jos matkustaminen ei haittaa.
Pyritkö sinä siihen?
-Pyrin? -Omalla musiikillasi.
Urallasi. Pianonsoitolla.
En.
Uskon, että voin harrastaa sitä, jos mieheni suostuu.
Katso ympärillesi.
Vaikka sinulle on sanottu muuta, sinun ei tarvitse matkia vanhempiasi.
Avioliitto on upea asia, jos se tehdään rakkaudesta.
Mutta ehkä haluat muutakin kuin hoitaa taloutta.
Minä...
Soita meille jotain, ma chérie.
En. Minä en...
Suokaa anteeksi. Oli mukava tavata.
Suo anteeksi.
Anteeksi kamalasti.
Sinulla on ihana kampaus.
Kiitos.
Mitä silmäni näkevätkään?
Maalaispoika. Olet varmasti maalaispoika.
Surullinen sellainen.
-Pukeutunut ruskeaan. -Joskus haluaisin lopettaa -
ja ryhtyä maanviljelijäksi. Se olisi yksinkertaista.
Päivä alkaa ja loppuu auringon mukana.
Miksi olet niin surullinen?
Se johtuu ruskeasta.
Et ole pukeutunut kesän mukaisesti.
Diana, eivätkö he olekin upeita ihmisiä?
-En tiedä, mitä ajattelisin. -Enkä minä.
Pitäisi kai harjoitella.
Suo anteeksi.
Voisitko auttaa tätä kukkasta ja tuoda juotavaa?
Olen hieman jumissa.
Tietysti.
Tämä on hieman yliampuvaa.
Pelastit päiväni. Olen keskustellut kukkien kanssa koko elämäni.
En ole ennen saanut vastausta.
Oli ilo palvella.
Hyvää iltaa.
On ihanaa olla kasvojenne ympäröimänä.
Mutta yksi on joukosta poissa.
Ne olivat melkoiset kasvot. Muistan yhä,
miten ne kurkkivat olkani yli ja lukivat olkani yli.
Tapasimme sillä tavalla. Kirjakaupassa Pariisissa.
Gertrude-niminen nainen sanoi, että minun ei kannata ostaa sitä kirjaa,
koska se on masentava ja päähahmo murhataan lopussa.
Siitä lähtien salasin lukemani kirjat,
koska hänen oli pakko paljastaa jokaisen kirjan ja näytelmän loppu.
Hän yritti imeä minut kuiviin käyttämällä rahani taiteeseen.
Katsokaa, mitä minulle jäi.
Pelkkä huoneellinen maailman ihanimpia ystäviä.
Gertrudelle.
Lukekoon hän olkamme yli ikuisesti.
Ihanimmalle parille.
Romanttiselle ihanteelleni.
Gertielle ja Jolle.
Kiitos.
Gertielle ja Jolle.
Nyt Gertruden lausunnan sijaan -
kutsun aina yllättävän, kirkassilmäisen, suuriaivoisen -
Anna Shirley-Cuthbertin tänne.
Anna sopii tänne hienosti.
"Nyt muistin, että oikea maailma on laaja,
ja että pelto, joka on täynnä toiveita ja pelkoja,
aistimuksia ja jännitystä,
odotti niitä, jotka uskalsivat mennä sen luokse.
Etsimään oikeaa tietoa elämästä sen vaarojen keskeltä."
-Ei. -Suo anteeksi.
Ei mitään.
Istu alas.
Gertrude rakasti kyyneliäni.
Hän tunsi niin avoimesti.
Jäin kakkoseksi.
Minut kasvatettiin pitämään tunteeni sisälläni.
Mutta hänellä oli valtava tunnekirjo.
Elämä oli täynnä värejä hänen silmissään.
Hän maalasi maailmani iäksi.
Hän oli ensimmäinen, jonka kanssa en joutunut piileskelemään.
Kuulostaa -
suorastaan ihmeeltä.
Kunpa olisin tavannut hänet.
Tämä oli yksi hänen suosikeistaan.
Haluaisitteko tanssia, neiti...
Josephine.
Ja taidan haluta.
-Mennäänkö? -Mennään.
Marilla, kävisitkö nukkumaan?
Olen kunnossa.
-Oletko syönyt mitään? -En.
Etkö?
-Haen jotain. -Älä näe vaivaa.
Siitä ei ole vaivaa.
Marilla! Oletko kunnossa?
-Oletko loukkaantunut? -En. Älä turhaa hössötä.
Minä autan.
Äiti?
Avaa suusi, pyydän.
Pyydän, äiti.
Pyydän.
-Miksei hän nouse sängystä? -Hän kaipaa Michaelia.
Siitä on jo vuosi.
-Eikö hän rakasta meitäkin? -Tietysti rakastaa.
Mene alakertaan ja ole hyödyksi.
Mene alakertaan.
Mitä jos jokin on pahasti vialla?
-Olet ennenkin kokenut päänsärkyjä. -Tämä on erilaista.
Pahempaako? Haenko lääkärin?
Jos olisin ennen sokeutunut -
tai invalidisoitunut, sillä ei olisi ollut väliä.
Nyt minun on ajateltava Annaa.
Kuuntelehan nyt. Sinuun koskee nyt, mutta paranet kuten aina.
Äiti ei päätynyt sänkyyn tämän takia, vaikka hän väitti muuta.
-Se johtui melankoliasta... -En kestäisi sitä.
En suostu olemaan taakka Annalle.
Lepää nyt. Tämä menee ohi.
Oikeasti.
NÄHDÄÄN PIAN!
Eikö tämä olekin ihana ilta?
Mitä se hattupäinen nainen tarkoitti sanoessaan,
että Josephine ja Gertrude olivat hänen ihanteensa?
He rakastivat toisiaan.
On surullista nähdä, mitä Josephine menetti,
mutta on ihanaa, että heillä oli sellainen elämä.
Ei.
Olen tuntenut heidät koko elämäni. He eivät voineet...
He eivät olleet.
OIipa ihanaa.
En tiedä, miten tämä nappi irtoaa koko ajan. Matthew!
Molemmat kädet.
-Syö nopeasti, ettemme myöhästy. -En voi mennä ilman paitaa.
Sanoin korjaavani sen. En ehdi riidellä.
Minun pitää viedä äidin tarjotin.
Matthew! Kuurasin vasta lattian!
Montako kertaa pitää käskeä vaihtamaan saappaat ulkona?
Marilla?
Mitä mieltä olet tästä?
Sen ansiosta en tunne olevani niin yksin.
Ihan kuin sen tekijä ymmärtäisi surua.
Niin taidankin.
Onko tämä sinun? Se on upea!
Sommittelun sulokkuus...
Maalaispoikammehan onkin taiteilija.
Olin.
Se murtui. En voi hallita kynää.
En voi piirtää entisellä tavalla.
-Se oli... -Kaikkesi.
Se on upeinta taiteessa.
Saamme muuttaa vaikeudet ja sydänsurut joksikin,
joka helpottaa surullisen pojan yksinäisyyttä.
Taide ja taiteen tekeminen -
antaa merkityksen surulle tavalla, jota useimmat eivät koe.
Cole!
Oletko nähnyt Dianaa? Hän katosi, kun tanssimme.
Tarkoitan, että taiteessa ja elämässä ei ole suoraa polkua.
Joskus polkua ei ole lainkaan. Meidän on murrettava muureja -
ja hakattava tiemme metsän läpi päästäksemme perille.
Oletko koskaan kuullut asiaa ensimmäistä kertaa,
mutta siinä on niin paljon järkeä, että on kuin olisit odottanut sitä koko elämäsi?
-Anna, vai? -Kyllä.
Tiedä se, että sinulla on kaunis yhteys sanoihin.
Hyödynnä sitä. Seuraa intohimoasi.
Kokeile savea, taiteilija Cole.
Se vahvistaa rannettasi. Ehkä rakastut siihen.
Et ole kadottanut taidettasi. Se ei katoa koskaan.
Vaihdan puhvihihani silinterihattuun.
Tai ehkä käytän molempia, koska olen sellainen.
Niin varmasti.
Diana! Cécile Chaminade...
Inspiroiko hän sinua soittamaan?
Josephine piti elämäntyylinsä salassa vanhemmiltani.
Se on siis väärin.
"Gertrudelleni.
Joku muistaa meidät.
Jonain toisena aikana.
Sydämeni on ikuisesti sinun. Jo."
Naiset eivät voi saada lapsia keskenään. Siinä ei ole järkeä.
Miten voit sanoa noin kuultuasi noin kauniita sanoja?
Se on luonnotonta!
Tätisi eli ehkä koko elämänsä tuntien, että hänessä on jotain vikaa.
Että hän on rikkinäinen tai epäluonnollinen.
Sitten hän tapasi jonkun, joka näytti, ettei se olekaan totta.
Hänessä ei ollut mitään vikaa. Hän oli hyvä.
-Eikö meidän pitäisi olla onnellisia? -Mielestäni se on upeaa.
Mahdollisuuksia on paljon enemmän.
Näytät kevyemmältä.
-Minulla oli todella mukavaa juhlissa. -Samoin.
Haluan kiittää sinua siitä, että annoit minun muistella eilisiltana.
Diana ja hänen vanhempansa eivät tienneet suhteestasi Gertrudeen.
Tiesit varmasti, että he tajuaisivat sen täällä...
He saavat ajatella, mitä haluavat.
Tarvitaanko siihen jonkun elämän loppuminen,
jotta elämän lyhyyden ja ainutlaatuisuuden voi tajuta?
Taidan olla kuin te kaksi.
Sinua odottaa iloinen elämä.
Koet omat vaikeutesi ja töyssyt tiellä.
Ole varovainen, keneen luotat.
Mutta kun löydät ihmisiä, joihin luotat, siteestänne tulee sitäkin vahvempi.
On koskettavaa, että valitsit minut sellaiseksi.
Rollings.
Jos vanhempasi kysyvät kompensaatiosta.
-En voisi... -En hyväksy vastalauseita.
No...
-Kiitos. -Herätetään tytöt, ettette myöhästy.
Tämä on pelkkää sokeria.
Muna.
En muistanut, mistä pidät.
-En pyytänyt... -Anna minun auttaa sinua!
Et voi maata täällä ajatellen kamaluuksia -
-ilman, että saan auttaa sinua. -En tarvitse...
Se oli minunkin vikani! Ei vain hänen.
-Kenen? -Äidin.
-En nyt ymmärrä. -Että sinulta vietiin elämäsi.
Ja mahdollisuutesi. Se oli minun vikani.
Tarvitsin sinua. Sinun piti jäädä huolehtimaan minusta.
-Muuten... -Ei mitään.
Luuletko, että kadun sitä hetkeäkään?
Olemme olleet kahden kaikki nämä vuodet.
-Hän ei valinnut sitä kohtaloa. -Hän ei taistellut.
-Hän menetti lapsen. -Hänellä oli muitakin!
-Kukaan ei ymmärrä, millaista se oli. -Me kaikki menetimme Michaelin.
Sinäkin.
Mutta silti nousit joka aamu kasvattamaan minua.
Teet saman Annan kohdalla, koska olet vahvempi kuin äitimme.
Ajattelen joskus, että jos asiat olisivat olleet toisin...
Jos hän olisi pakottanut itsensä...
Taisin hieman kovettua.
Jotta selviäisin.
Minä taisin sulkeutua itsekin.
Katso meitä. Höpöttelemme.
Tietty punapää saattaa -
kumota joitain niistä vaikutuksista.
Kuuntelehan.
Olipa tämä mitä hyvänsä, kohtaamme sen perheenä.
Me kolme.
Kiitos. Hyvästi!
En tiedä, mistä aloittaisin.
Se meni hyvin, vai?
"Hyvin" ei riitä kuvailemaan sitä.
Se oli ihaninta...
-Missä Marilla on? -Sängyssä.
Hän voi huonosti. Ei huolta.
Hän haluaisi nähdä sinut.
En häiritse. Halusin vain nähdä sinut.
Tule vain. Tämä on pelkkää päänsärkyä.
-Mitä tapahtui? -Pieni onnettomuus.
Kiitos muotokuvasta. Kaipasin sinua silti, mutta se auttoi.
-Kaipasitko? -Kaipasin.
Kerrohan minulle kaikki.
Oliko se seikkailu? Voisitko kertoa siitä hiljaa?
Se oli varsinainen unelma.
Kaikki olivat älykkäitä ja mielenkiintoisia.
Tuntui siltä, että voin olla millainen vain, mutta minulle on silti paikkani.
Kuinka ihanaa.
Olisit pitänyt siitä.
Ja...
Kappas vain.
Jokainen käytti näitä. Hienoista herrasmiehistä minuun.
Älä luule, että voit hyötyä heikentyneestä tilastani.
Oloni parani jo.
Taisin oppia asioita myös rakkaudesta.
Se ei ole samanlaista jokaisen kohdalla. Se voi tulla eri muodoissa.
Mitä vikaa on elämässä, joka on vietetty rakkaansa kanssa?
En voi väittää vastaan.
Muistin, että oikea maailma oli laaja.
Ja kenttä, joka oli täynnä toiveita ja pelkoja,
aistimuksia ja jännitystä,
odotti niitä, jotka uskalsivat kohdata sen laajuuden.
Etsiä oikeaa elämän oppia sen vaarojen keskeltä.
Eivätkö olekin hurjan inspiroivia sanoja?
Josephine pyysi lukemaan tuon juhlissa.
En tiedä, menikö se täydellisesti vai ei.
Lukulaseissa ei ole mitään noloa.
Saat päänsärkyjä, kun silmäsi väsyvät.
Minun pitää mennä silmälääkäriin.
Eikä vitsailla iästäni, kiitos.
Sana tai lause, joka tarkentaa -
toisen sanan tai lauseen merkitystä?
Ehkä tohtori voi kertoa.
Oikea vastaus on määre, herra.
Opin sen ilman teidän apuanne.
Oikein.
-Hei hei. -Hei sitten, Ruby.
Tohtoriko?
Toivottavasti joskus.
Sillä välin on hyvä tietää, mitä haluan.
Onnistut kyllä, jos menet sinne, minne intohimosi johdattaa sinut.
Hei.
Gilbert tietää, mitä hän haluaa,
mutta onko hänellä kaunista yhteyttä sanoihin? Enpä usko.
Kutsuit sitä Kaksinaamaisuuden kynäksi.
Kyllä, mutta tämä on manattu kunnolla.
Tuleeko sinusta kirjailija?
Ehkä. Tai ehkä moniakin asioita.
Nimeän sinut Mahdollisuuksien kynäksi.
Tekstitys: Jerry Savolainen