-Här. -Håll här.
Alla elever tar sina saker och går.
-Ni får gå för dagen. -Kära nån.
Ligg still, Billy. Tryck inte för hårt.
Förlåt mig, Cole. Jag är så ledsen.
Allt som betyder nåt för mig är borta.
Inget skulpterande, ingen skola.
Jag tror inte att jag platsar här.
Jag platsar nog ingenstans i världen.
Det handlar inte om vad världen ger dig, utan vad du tillför världen.
Och du tillför så mycket.
Vi kommer på nåt, okej?
Det gör vi.
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
EN PERFEKT KYRKOGÅRD AV BEGRAVT HOPP
SVÄR DU ATT VARA MIN BÄSTA VÄN FÖR ALLTID?
MAN BEHÖVER STORA ORD FÖR ATT UTTRYCKA STORA IDÉER
FÖR ATT SOVA I ETT TRÄD I MÅNSKENET
Jag gillar inte att meddela tråkiga nyheter,
men jag fick offra mig. Jag såg vad jag såg och du måste få veta.
Det här är mycket att smälta. Jag måste prata med min man.
Det är säkert inte hans fel. Vi vet att ms Stacy är ohämmad.
På tal om trollen.
Billy!
Herregud! Vad har hänt?
Hittade du Cole?
Han måste vara helt förstörd.
Inget blir nånsin sig likt.
-Akta fingrarna. -Det är du som håller i hammaren.
Så där. Bra.
Och nu?
Går det verkligen bra? Jag har en lång lista.
Det är mycket som borde ha gjorts här sen länge.
Du kan utnyttja mig. Det gör mig inget.
Du kanske kan sänka hyran så jag kan stanna en natt till?
De på tvätteriet undrar nog var jag är.
Jag har aldrig uteblivit.
Låt dem undra.
Vad gör jag nu?
-Det ryker nåt hemskt ur skorstenen. -Jag tar en titt om du kokar kaffe.
Om vi fortsätter med författarklubben,
skriver jag en tragisk berättelse om det här.
-Kommer du, Anne? -Jag stannar en stund.
Jag hoppas få se min räv.
Jag är ledsen, Anne. Så hemskt ledsen.
-Allt är mitt fel. -Jag förstörde för Cole.
Jag ville ha ert gillande och var självisk.
Jag förstörde allt.
Jag hade tagit tillbaka allt om jag kunde.
Vet ni om...? Blir Cole bestraffad?
Billys handlingar föranledde helt klart händelsen.
Jag har dock fått en prövotid.
-En prövotid? -Ja.
Förutom mina misstänkta metoder,
-och bristen på kontroll över klassen... -Det var inte ert fel.
Man har lagt till äktenskapsförstörare på listan av övertramp.
-Jag förstår inte. -Inte jag heller.
Folk tror vad de vill, oavsett sanningen.
-Jag förväntar mig det värsta. -Vad menar ni?
Jag lär bli uppsagd.
Jag kommer i vilket fall inte undervisa innan de har fattat beslut.
Hon blir så glad.
-Anne? -Ramlade hon?
Anne? Gick det bra?
Tack, Matthew.
Såja...
-Allt är i sin ordning. -Nej, inget är det.
Vad har hänt? Vad är det?
Såja...
Jag vet inte längre vad jag gör här, pappa.
Vad ska jag önska mig?
Jag önskar att du var här.
Hur ska jag klara av allt det här ensam?
URKUND
Jösses, jag blir sen till jobbet.
Flickorna klagar nog inte. Jag kommer ju dit idag.
Jag går med dig. Jag vill ta reda på vad det finns för jobb här.
Tillåt mig.
Är du ute efter att vinna ett pris?
Jag försöker förtjäna uppehället.
Vad får dig att tro att du får stanna?
Jag vill veta hur det kommer sig att du inte är gift?
Vi bör gå.
Det finns inte mycket här.
Det måste vara trist för dig efter alla platser du har sett.
De exotiska hamnarna.
-Det är inte värre än andra ställen. -Varför ta det här om du har alternativ?
-Du söker ju ett bättre liv. -Ja.
-Du kan åka vartsomhelst. -Ja.
The Bog innebär endast svårigheter. Endast problem.
Men du är här.
Som jag sa: "Problem."
Se på den skönheten.
Den förmedlar att det finns hopp här.
Jag antar det.
Det är en tröst.
Jag måste gå. Ses vi senare?
Jag ordnar middagsingredienser.
Lågstadiebarnen ska öva på skrivstil
och börjar med bokstaven "A".
Högstadieeleverna läser kapitel nio.
TYSTNAD
Vi läste det kapitlet när mr Phillips var här.
Upprepning är nyckeln till inlärning.
Var tyst nu. Jag tolererar inte att ni stör klassen mer.
Vänta ska du få höra.
Om du inte skrämde vettet ur mig, vore det enklare för mig att prata.
Det blir möte i stadshuset imorgon kväll.
Vi röstar om ms Stacy ska få stanna. Det är dags för slampan att åka.
Slampan? Det var hemskt sagt, Rachel.
Men det är sant.
Hon red med Harmon Andrews, så det så.
Herregud. Du vet inte om nåt olämpligt hände.
Hon är en ogift kvinna som ännu inte har barn.
-Så hemskt. -En vacker kvinna
-som roar sig med en gift man. -Du är mästare på hörsägen.
Jag såg det med mina egna ögon.
Tro inte annat än att jag berättade det för hans fru.
Ms Stacy bad Anne skriva en uppsats om farorna med skvaller.
Du skulle kunna lära dig nåt av den.
Jag förväntar mig inte att du förstår hot mot makar.
Nej. Vad kan en gammal ungmö som jag förstå?
Jag ber inte om ursäkt för mina åsikter.
Men kanske för fördomar?
Fördomar?
-Du förolämpar mig. -Det är min tur nu.
Jag anser att du inte vet tillräckligt, för du har inte levt ett fullgott liv.
Så utan make anses jag vara invalid?
Om du gick ut nån gång, skulle du ha bättre insikt om vad som pågår.
Vad ska det betyda?
Utan mig hade du inte vetat vad som sker i Avonlea.
Du ligger som i en kista här på Grönkulla.
Men du tittar förbi min kista utan förvarning och oinbjuden.
Jag har tolererat ditt fördömande och dina antaganden.
-"Tolereras" jag? -Ditt skvaller och din mobbing.
-I 50 år. -Mobbing?
Jag sa inget om hur du tilltalade Anne första gången ni sågs.
-Hon var näsvis! -Du var elak!
Precis som du är nu.
Nåväl...
Du kanske ligger i en egen kista. En mental sån. Du är fördomsfull.
Vet du vad?
Nu går jag!
Gör det.
Jag ber om lov brevledes innan jag kommer hit igen.
Om jag nånsin kommer igen.
Se till att stänga kistan på vägen ut.
Vi måste kunna rädda ms Stacy.
Vad hade en sagans hjälte gjort?
Vi är inga hjältar, Anne. Vi är bara flickor.
Var inte fånig.
-Det är jag inte. -En hjälte är en person.
-Det kan vara vem som helst. -Vi kan inget göra.
Hjälten godtar äventyret,
så vi måste övertyga stan att godta ms Stacy.
Inte nu, Moody.
-Mötet är imorgon kväll. -Näst bäst efter att lyckas är
att försöka och misslyckas. Vi måste försöka.
Jag vill hjälpa er.
Allt blev fel när jag tappade glödlampan.
Jag vet.
Jag vet vad vi ska göra. Kom hit.
Det här måste ske imorgon.
Du får inte låta andras trångsynthet styra ditt liv.
Du packar ihop.
Kom in.
Jag hade stannat om jag kunde, men ödet har vänt sig emot mig.
Jag råkar känna en ung rödhårig flicka som hade massor att erbjuda samhället,
men som också fördömdes, anklagades och plågades.
Var det så svårt för Anne?
Människor sa allt möjligt om henne och trodde det värsta.
Men hon gav aldrig upp hoppet.
Det är bäst att jag går. Vi ses på mötet i stadshuset.
Jag är inte bjuden.
En stark kvinna jag känner sa en gång att motgångar kan vara en välsignelse.
Cole.
-Vad? -Cole är här.
-Han är inte lite fräck. -Jag sköter det.
Vad vill du, galning?
Jag ville be om ursäkt.
Jag är ledsen för det jag gjorde.
Förlåt för det som hände.
Jag vill aldrig bli en sån person.
Jag ville bara säga det.
Toppen.
Bra. Stick härifrån nu.
Du, Billy?
Fundera på varför du gillar att förstöra andras saker.
Jag behöver inte fundera.
Nej, det är uppenbart.
Jag tycker att vi bör leva våra liv ihop. Nej, nej...
Om du känner för mig som jag för dig,
gifter du dig med mig då? Det duger inte.
Vad jag har saknat dig.
Du anar inte hur orolig jag blev när du inte kom hem.
Jag älskar dig, raring. Jag älskar dig.
Bash?
Bash!
Vem i helvete är det?
-Då så. Är alla redo? -Ja?
-Jag vet inte om jag är rädd eller ivrig. -Vi kommer att få problem.
-Vad är stridsropet? -Vet inte.
Rädda ms Stacy.
Rädda ms Stacy!
Kom. Vi ska till Charlottetown.
-Nu? -Ja.
-Varför? -Jag berättar på vägen. Kom.
Du får träffa ms Barry. Hon kan ge dig råd. Det är jag säker på.
-Ska ni ta vagnen dit? -Vi tar tåget.
-Jag har inga pengar. -Inte vi heller.
-Hur ska ni då...? -Det är en bluff. Ingen fara.
-Jag ligger redan illa till. -Hur mycket värre kan det bli?
Ombordstigning!
-Ska vi åka i en lastvagn? -Jag kan inte andas.
-Vi kommer att dö. -Nej. Folk gör det hela tiden.
Jag har läst om det.
Läst? Har du aldrig gjort det?
Hur svårt kan det vara?
Bara vi har rätt timing.
Jag börjar.
Ingen fara.
Anne.
Nu, Ruby.
Nej, nej.
Nej.
Kom nu.
Se upp.
Inne? Okej.
Kom, kom.
Gå.
Bakom oss.
Kom igen. Skynda på.
Skynda.
Kom igen.
Vad?
-Vad gör du här? -Jag undrar detsamma.
-Jag hoppas att du hittar Sebastian. -Bara han förlåter mig.
Du löser det säkert.
Jag är van att trampa i klaveret. En ursäkt räcker långt.
Ja.
Lycka till med ms Stacy.
-Jag kan inte fatta att ni åkte lastvagn. -Nej.
-Vi ses efter kriget. -Vi ses.
-Du vet väl att Gilbert är kär i dig? -Vad?
-Det är han inte. -Vi ses vid tåget i eftermiddag.
Hälsa faster Jo från mig och det är inte sant.
Vilket då?
Inget. Cole var bara fånig. Nu går vi.
CURSOR OCH BLACKS PANTBANK
Jag känner igen dig.
Hej igen.
Vad gäller saken?
Låt oss prata siffror.
Gilbert.
Har du sett Bash?
-Jag hoppades hitta honom här. -Han var här, men...
Han såg min son och försvann innan jag hann förklara.
Jag berättade aldrig att jag hade barn, än mindre ett vuxet barn.
Varför?
För att hon skäms för mig.
Gilbert, det här är min son Elijah.
Trevligt att träffas.
Jag skäms bara när du umgås med fel människor som du har gjort.
Vill du ta det nu?
-Jag ska gå. -Du kom precis.
Jag har saker att göra. Jag får ingen ro här.
Du har oroat dig hela kvällen över nån karl.
Saker att göra?
Han smugglar sprit.
Ibland hatar jag det här stället.
Är det därför du inte sa nåt?
Jag sa inget för att...
Jag var orolig att han skulle ogilla mig om han fick veta...
...att jag var ogift med barn.
Det är sanningen.
Du måste ha varit barn själv.
Förlåt om det lät framfusigt.
Det var inte mitt val.
Folk gillar att fördöma.
Bash skulle förstå.
Det vet jag.
Vet du var han kan vara?
Han kan inte The Bog.
Jag letade efter honom igår kväll, men...
-Det var iskallt ute. -Ja.
-Stackars Sebastian. Han hatar kylan. -Ja.
Han hatar kylan.
Känner ni samma triumfkänsla som jag?
-Moody! -Jösses...
Åh, nej.
-Gick det bra? -Ja.
-Är du säker? -Åh, nej.
ÖMTÅLIGT
-Har du sett Sebastian? -Ge mig mina fem dollar.
Vi ville inte slänga ut honom och inte skrämma kunderna.
Är han här?
Var?
Full som ett ägg.
-Åh, Sebastian. -Bash, vakna.
Vakna.
Bash.
Mary, beblanda dig inte med såna som honom.
-Jag vill. -Han är ett fyllo.
Det är jag inte.
Jag är förkrossad.
-Det är inte som du tror. -Den du såg var Marys son.
Hennes son?
Din son?
Betyder det att vi kan gifta oss?
Gifta oss?
Vad gör du här, Blythe?
Jag har en bröllopspresent till dig.
Det är urkunden för gården. Skriv på. Du är min partner.
Min familj.
Jag vill ge dig en rättmätig del av marken.
Gör vi det här tillsammans?
Ja.
Jag ber om ursäkt. Jag ändrar inte planen.
Hur gick det galna tilltaget?
Jösses, vilken hemsk vändning det här tog.
-Vad ska ni göra? -Jag har inga fler idéer.
Men du har alltid nya idéer!
Allt är mitt fel.
Igen.
-Det var en olycka. -Hela mitt liv är en olycka.
Rollings, har vi nån stege?
Ni ska få pengar till tågresan hem.
Ni har haft nog med äventyr för en dag.
Tack, faster Josephine.
Du berättar väl inget för mamma och pappa?
Och begränsar dina möjligheter till andra berikande äventyr?
Aldrig.
Cole genomlider så mycket.
Kunde du trösta honom?
Han vet att jag förstår...
...och stöttar honom.
Jag vet att jag gjorde dig besviken.
På din fest.
Jag trodde att jag gjorde dig besviken.
Nej, det är bara...
Då visste jag inte hur mycket jag inte visste.
Och nu?
Förlåt mig.
Jag var trångsynt.
Jag förstår så mycket mer nu.
Livet är kort och världen är stor, kära du.
Ombordstigning!
Gå, gå.
-Jag kan ta den. -Tack.
Cole, skynda dig. Tåget går.
-Skynda. Vad gör du? -Jag åker inte tillbaka.
Vad?
Faster Jo sa att jag fick bo där.
Men din familj...
Jag vet.
Jag kan vara fri här.
Mig själv.
Jag måste få vara det.
Ombordstigning!
Jag kommer att sakna dig.
Sista utropet!
Gå.
Det blir bra.
Det är bra.
Därför anser vi att ms Stacy har bevisat
att hon varken är kvalificerad för eller en lämplig person
att forma ungdomarna i Avonlea.
Tack, Progressiva mödrar.
Tack.
Pastorn.
Var snäll och påminn vår fina församling om vad de bör förvänta sig av en lärare.
En lärare förväntas...
...upprätthålla regler och hålla ordning.
De ska lära ut lydnad, tro,
respekt för äldre och moral.
Det här är grundvalarna i utbildningen.
Barn ska vara tysta, visa respekt, vara ärliga...
-Se upp. -...vara punktliga, rena
och prydliga.
Här uppe.
Målet med utbildning är att skapa bättre arbetskraft
med tonvikt på gott uppförande
och förmågan att följa instruktioner och använda sig av minnet.
Det finns inte utrymme för dumma lekar och aktiviteter.
Inlärning och upprepning
-leder till verklig utbildning. -Ja.
Att förstå koncept
eller idéer saknar värde
i vårt mål...
Ms Stacy.
Ni får ursäkta, men vi håller möte här.
Jag kan inte minnas att ni har kallats hit.
Jag har inte kallats hit,
men jag känner att jag har rätt att föra min talan.
Det vore enklare för oss alla om jag åkte.
Ni kan inte tro att jag vill skapa osämja i er stad.
Eller att jag uppskattade att anklagas för att göra det med flit.
Jag är här för att jag ställde mig själv en fråga
som jag nu ställer till er.
Vad är det viktigaste att fokusera på i fråga om era barns utbildning?
Småaktig avundsjuka?
Fördomar?
Rädsla?
Den viktiga frågan ni får ställa er är om era barn lär sig nåt?
Jag tror att svaret är "ja".
Vi får skynda på.
Förändringar är obekväma...
...för att framtiden är okänd.
Men framtiden närmar sig snabbt, som ett tåg.
Jag ska med bästa förmåga
föra era barn framåt för att möta den.
Jag inser att mina metoder är ovanliga,
men inlärning genom praktik och aktivt deltagande har visat sig mer effektivt
än enbart inläsning.
Varför inte uppmuntra dem att tänka själva?
Varför bara lära ut det gamla?
Nyligen
drömde nån om telegrafen,
elektricitet, en ångmaskin.
Jag slår vad om att tåget kändes för snabbt för resor då.
Det var en farlig innovation. Kan ni tänka er ett liv utan det nu?
Drömmare förändrar världen.
Nyfikna sinnen för oss framåt.
Min avsikt är att skapa starka elever
med ljusa framtider, inte bara för dem själva, utan för alla.
Därför är jag här.
Det ni just har bevittnat är följderna av ms Stacys metoder.
Hon har lärt oss om elektricitet
och har även visat oss den entusiastiska andan
och nyfikenheten för att få det här att ske.
Ms Stacy är en inspiration.
Hon lärde oss mer på en vecka än vad vi lärt oss på ett år.
Berätta och jag glömmer.
Lär mig och jag minns.
Involvera mig, så lär jag mig.
Annorlunda är inget dåligt.
Det är bara nåt annat.
Det finns alltid ett annat sätt...
...att se på saker.
Jag återvände till Avonlea för att jag behövde det som alltid funnits här.
Men varför stanna om jag inte kan växa?
Ms Stacy stöttar min ambition att bli läkare.
Hon är vår chans
att uppfylla våra drömmar och bli mer än vad vi är nu.
Jag levde utan förändring
större delen av mitt liv,
och sen kom plötsligt en stor förändring.
Jag kan intyga att det är enda sättet
att växa och lära sig.
Låt oss rösta.
Vilka vill behålla ms Stacy?
Jadå.
Ja.
Vi gjorde det!
Anne.
God morgon, ms Stacy.
Vi är så glada att ni är här.
Inget brev?
Bara blommor från min mentala kista.
Jag kokar lite te.
Har du hört nyheten? Vi ska åka till Charlottetown.
Vill du berätta varför?
Ja, då.
Hon använder herrkläder.
Hon tog konstkurser i Paris som en man.
Kan vi besöka Cole och faster Josephine?
Det tycker jag väl.
Men jag vill påminna dig om att ditt straff ännu gäller
för ditt lilla äventyr.
Det var det värt.
Ja.
Gå på.
Kom igen.
Jag, Sebastian,
tar dig, Mary...
...nu till min hustru...
...att dela glädje och sorg med dig,
i goda tider och dåliga,
i nöd och lust,
och vara dig trogen...
...tills döden skiljer oss åt.
Och Mary,
tar du denna man till din äkta make...
...att dela glädje och sorg
i goda tider och dåliga,
i nöd och lust
och vara honom trogen tills döden skiljer er åt?
Ja.
Härmed förklarar jag Sebastian och Mary som man och hustru.
Vilken underbar vigsel.
Ja.
Underbar.
Minns du när jag sa att en ursäkt räcker långt?
Under vår sista tid tillsammans i skolan
-ska jag bråka mindre. -Jag stannar kvar här.
-Kul att du funnit ditt kall. -Du vet vad du vill bli.
-Vad? Du först. -Vad? Säg du.
Jag stannar på gården med Bash, som vi planerat för.
College får vänta.
Så du lämnar inte skolan tidigare?
Jag vill vara hos familjen.
Din tur.
Jag har bestämt att jag vill bli lärare som ms Stacy.
Med en tragisk romans och allt?
Det får vi se.
Undertexter: Marie Roos