EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Vær så snill, Luke.
Hvor mange har du drukket i dag?
-Ingen. -Og?
Fem, men din er bedre.
Jeg ble kysset. Og jeg nasket.
Det er ikke utseendet som holder dem borte. Tenk på det.
Folk dør, vi betaler. Folk krasjer, vi betaler.
-Folk mister en fot, vi betaler. -Nytt slagord.
-Gjort noe løsaktig? -Så glad er jeg ikke.
Folk er uvanlig dumme i dag.
Brun tre!
-Luke kan vals. -Luke kan vals?
Du må vite jeg tar det seriøst.
Det ville blitt som begynnelsen på Redd menig Ryan.
De var da i Frankrike.
Jeg hadde sex, men skal ikke til Harvard.
Jeg ble voksen da jeg ble gravid.
Hopper du, hopper jeg.
Jeg risikerer evig fordømmelse for rocken.
Stopp med pudlene.
Fordi jeg elsker deg, din idiot.
Det lukter snø.
VINTER
Er det sånn du ser ut etter en flytur?
Er det sånn du hilser?
Du har sittet i en blikkboks i sju timer, omgitt av folk
med tæring, difteri, skabb, hummusdipp, rabiessmittede hunder,
dopa barn som angriper setet og stjeler vekslepengene dine.
-Hvilket flyselskap bruker du? -Du burde se sliten ut.
Du burde synge "Drepe en drøm" med dårlig sveis
mens du selger kroppen din til franske havnearbeidere.
I stedet ser du perfekt ut. Innrøm det. Du er goopet.
Det er jeg ikke.
Du drev med yoga i midtgangen med kasjmir-joggebukser,
mens kosehunden din så på Zoolander 2 på klokka si.
Jeg gjorde beinøvelser mot blodpropp i Yonah Schimmel Knishery-baseballue
med tannkrem på kvisa mi.
Andpusten!
-Lenge siden sist. -Føltes bra.
-Jeg har savnet deg. -Jeg også.
-Hvor lenge er det siden? -Føles som årevis.
Kaffe og tacoer.
Prinsesse Charlotte-isteskjeer.
Skal vi få det unnagjort?
Det kan vi.
Én dag? Er det alt?
Beklager!
Du gikk glipp av julen og takkefesten, og jeg får bare en dagsvisitt?
Liker du meg ikke?
Jeg må ta nattflyet til London i morgen.
-London igjen. -På jobb.
Og katten er i vuggen Med sølvskje
Rolig, Emily.
Godt trekk. Greit, du vinner.
Vi har lite tid. Skal vi droppe omvisningen?
-Det kan vi ikke. -Den får være kort.
-Le Chat Club stengte på grunn av rotter. -Igjen?
-Vi har fått parkometre. -Hvor?
Ingen betalte, så de ble fjernet.
Byen er mafiastyrt.
Als pannekakeverden vant julepyntkonkurransen igjen.
Stall-utstillingen med aubergine-Jesus.
-Den er uslåelig. -Det diskuteres
om telefonkiosken skal fjernes.
Hvor skal Superman skifte når han skal redde oss fra Ben Affleck?
Jeg kom med samme flotte poeng.
Hva er skiltene for?
Jeg sparte det beste til sist.
Taylor har bestemt at vi er for gode for septiksystemer,
-og han vil anlegge kloakk. -Hvordan er det mulig?
Han går fra dør til dør og samler inn mareritthistorier om septiktanker.
-Herre! -Han skal samle dem,
så skal han og et panel skildre dem for skjønnsmannen.
Sier du dette så jeg skal bli lenger?
-Virker det? -Litt.
Hei, Miss Patty!
Rory! Du ser fabelaktig ut!
Hun kom nettopp av flyet!
Det er jobbtelefonen.
-Den ringer ikke. -Jeg vet det.
-Ringer heller ikke. -Vet det.
-Du har flere telefoner enn Omar Little. -Privat, jobb
og telefonen som har dekning i Stars Hollow. I teorien.
Det at hele byen ble bygget
i en enorm snøkule, påvirker nok dekningen.
Hallo?
Søren! Hallo?
Vi mister kontakten.
Kom igjen.
Hallo?
Vent! Hallo?
Pokker! Hallo?
Hører du meg nå? Hører du...
Ja! Hei! Flott!
Står til?
Hallo?
Jeg går til trærne!
Greit, jeg er ved trærne. Hallo?
Jeg prøver Dooses. Kommer du?
-Nei! Fikk nok skritt nå. -Ok.
Hallo?
Er du der fortsatt? Ok, flipptelefon!
Hei! Beklager, det er Rory Gilmore igjen. Jeg tror Ingrid...
Hallo?
Hallo? Pokker!
Hallo?
Ja! Det kan hun.
Til dette nummeret. Takk.
Rory! Hei! Visste ikke at du skulle komme.
Bare på et superkjapt besøk.
-Kål. -Hva?
Velkommen tilbake.
Hva foregår med deg?
Det vil du ikke vite.
-Zach ble forfremmet. -Herregud! Hvorfor?
-Vet ikke. Tror de liker ham. -Stakkars.
Ja, han er ruteoppsynsmann nå. Må bruke slips.
Jeg er så lei for det.
Det er fælt. Jeg sier han ligner en ung Leonard Cohen,
-men han ligner faren sin. -Beklager.
-Ja. -Hallo? Ingrid. Endelig!
Så godt å få kontakt.
Lorelai, så bra at jeg traff deg.
-Du bor den veien, Kirk. -Jeg har ikke gått meg bort.
Jeg ville si fra om at jeg har startet et nytt foretak.
Et sjåførforetak.
Jeg kaller det Ööö-ber.
Uber finnes allerede.
Ikke Uber. Ööö-ber. Tre O-er, ingen U.
-Greit, men det er... -Ööö-ber.
-Akkurat. Men det er... -Ööö-ber.
Det er en tjeneste der folk kan be om skyss, så henter jeg dem.
-Som Uber. -Men det er Ööö-ber.
Det er det samme.
-Nei da. -Kirk.
Folk ber en app om skyss.
-Jeg har ingen app. -Hvordan får de skyss?
De ringer mor, hun ringer meg, jeg finner en bil og henter dem.
-Så det er en dårligere versjon av Uber. -Det heter Ööö-ber.
-Slutt med den lyden. -Ok.
Du har mammas nummer.
Du må unnskylde meg, men Petal burde ha lagt seg nå.
Ha det, Petal.
Når fikk Kirk gris?
Babette hørte at han og Lulu snakket om å få barn, så hele byen spleiset.
Vi vant et par år på det.
-Smart. -Er du klar?
Vent litt.
Jeg er ikke hjemme før jeg får tak i Stars Hollow Gazette.
Juleutgaven.
Krybbenytt, nissens ønsker, eggetoddibåser og julediktet.
-Det samme hvert år. -Hvert eneste år.
Så godt å være hjemme.
Hva er det?
Det lukter snø.
-Har du den? -Jepp.
Sikker?
-Ja. -Kom igjen. Nå kommer vi oss ut av snøen!
Kom igjen!
Luke blir så glad for å se deg.
Jeg gleder meg.
Hallo, rabbiner.
Paul Anka, hva er det hun har tatt på deg?
Nei, dette var hans idé.
Ikke bli lei deg. Hun gjorde det med meg også.
-Gjør deg klar. -For hva?
-Superstolte Luke. -Hva?
Luke! Det er et julemirakel!
-Der er hun, New Yorker-journalisten! -Superstolt!
Det var bare en Byens snakkis.
Bare en Byens snakkis? Kom an.
Den var fantastisk. Dama du skrev om...
-Naomi Shropshire. -Ja!
Helt ukjent. Nå har jeg møtt henne.
Takk for det.
Hadde aldri lest New Yorker før, men nå, ukentlig.
Så bra.
Jeg abonnerer. Hvem sier at avisen er død?
-Bare verden. -Hva vet vel...
-Spiser dere? -Bare tacoer.
-De er bitte små. -Jeg lager middag.
-Jøss. Er jeg feit? -Hva?
-Kroppsdømming. -Nei da.
-Utløseradvarsel! -Herregud.
Krig mot julen!
Jeg lager to hovedretter fordi du ba meg gjøre det.
-Hvilke? -Makaroni og ost, parmesan-koteletter...
-Med hvitløksbrød? -Og tater tots!
Jeg lager ikke det.
-Vi trenger næring! -Dere spiser tacoer!
-Tater tots passer bra til det. -De kan brukes i tacoen.
-Jeg mener det! -De er økologiske.
Forhandlingen er over! Legg tilbake tater totsen, spis opp tacoene
og vask hendene. Snart er det middag!
Du tok mini-smultringer. Legg dem fra deg.
Utrolig at jeg må ha disse samtalene her.
Skal ikke matlaging være avslappende?
Nei. Dere...
Ikke skru på den sangen og forsvinn inn på Rorys rom.
Skru da ned!
-Kom eskene mine? -Bak stativet.
Flott!
Så du gjorde det endelig? Sa opp leiligheten i Brooklyn?
Ja. Lena Dunham får klare seg uten meg.
-Kommer du til å savne det? -Litt.
Jeg gjør det.
Den hadde sånne tidlige amerikanske leiegårds-shtetl/Trainspotting-vibber
som alle mødre ønsker for dattera si.
Leiligheten var helt grei.
Jeg likte at du måtte unngå veggene for å ikke sette deg fast.
-Én vegg. -I noen leiligheter
må man ikke unngå noen vegger.
Det var et bra sted. Jeg var der bare aldri.
Vet du hvor mange netter jeg var der i år?
-Tre? Atten? -Nei.
-Førtiseks?
-Nei. -Er det Price is Right?
Om jeg gjetter under, vinner jeg, men over taper jeg?
Jeg vet faktisk ikke.
Ikke mange. Nå blir det borettslag der.
Jeg er ikke klar til det, så det passet å si...
-Ha det, Brooklyn. -Ha det, Brooklyn.
Denne esken er åpen.
-Pokker ta TSA! -Har du sjekket sakene mine?
Ja. Og de var svært skuffende.
Var eiendelene mine skuffende?
Trodde det ville være noe gøy,
et skattekart eller første del av Huckleberry Finn-historien,
der Huck er Klan-medlem og livredd vann.
Jeg synes det er spennende.
Ingen leilighet, ingen husleie, ingen bånd.
Jeg kan sove her eller hos Lane.
Det er nå jeg skal være uten røtter og se hvor livet fører meg
og reise dit det finnes historier å skrive.
Skulle ønske jeg hadde merket eskene,
for nå aner jeg ikke hvor noe er.
Skoene, jakkene, undertøyet...
Vet du ikke hvor undertøyet er?
Kanskje hos Lane.
-Har du manglet undertøy siden du flyttet? -Ikke døm meg.
Jeg er Gwen pokkers Stefani. Vil du låne undertøy?
Jeg vil slutte å snakke om det. Jeg leter etter lykkeantrekket mitt.
Alle antrekk man bruker uten undertøy, er et lykkeantrekk.
Jeg har et stort møte med Condé Nast.
Jeg har et antrekk som gir meg Diane Sawyer-følelsen.
En Mike Nichols-maske?
Jeg kan åpne!
Hva er dette?
En eske med New Yorker-utgaver med artikkelen din i seg.
Eske én av seks.
-Du tuller. -Superstolt!
Fyren er her.
-Hvem? -Du vet. Jeffrey.
-Hvem? -Allen? Billy?
De navnene er helt ulike.
-Du vet. Han. Fyren din. -Paul?
-Ja. -Paul er ikke her.
-Paul er her. -Hvem er det?
Kjæresten min Paul? Pokker! Paul er her!
-Hvorfor er Paul her? -Inviterte ham på middag og glemte det.
Pokker!
Utrolig at du glemte Rorys kjæreste Paul.
Du kom.
Så klart.
-Til deg. -Så vakre.
-Og hjemmehørende i Peru. Fakta. -Så morsomt.
-Se hvem som er her. -Paul! Jøss!
-Godt å se deg. -Deg også.
-Takk for invitasjonen. -Har du ny frisyre?
-Nei. -Gått ned i vekt?
-Nei. -Gått opp i vekt?
Jeg skal sette disse i vann.
-Kom, Paul. -Jeg følger etter.
Har aldri sett den gutten før.
-Ser du? -De har vært sammen lenge.
-Kanskje et år. -Han har vært på besøk!
-Jeg vet det! -Han er som en superhelt.
Evnen hans er at man ikke husker ham uansett hvor lenge man er sammen.
Som alle Marvel-filmer noensinne.
-Noe å drikke, Pete? -Paul.
Paul. Jeg...
Pete er vennen til hunden vår. Hunden vår heter Paul.
-Etternavn Anka. -Nært mitt etternavn.
-Ja. Veldig nært. -Dette var alt jeg fant.
-Det holder. -Ok.
-Liker du rødvin... -Paul.
-Nå husker jeg. Rødvin, Paul? -Høres bra ut.
-Du, Luke. -Ja.
-Jeg tok den med. -Du...
Den antikke skiftenøkkelen vi snakket om sist.
Husker du?
Vi var på fisketur.
Faren din eide en jernvarehandel. Nå er det en kafé.
Jeg sa at bestefar eide en jernvarehandel, og jeg hadde verktøyene?
Jeg husker båten.
Du sa faren din hadde en kjær skiftenøkkel du skulle ha beholdt.
Bestefar hadde en, og jeg beholdt den.
Jeg skal hente den.
Jeg har alt glemt hele samtalen.
Kom igjen.
Takk for invitasjonen. Jeg får ikke treffe Rory så ofte nå til dags.
Vi skal i det minste treffes på jubileet.
Kan dere tro at det har gått to år?
Bomullsjubileet.
Jeg har den. Se her.
Her er den. Se på datoen.
Og Lorelai...
Virusbeskyttelsen jeg snakket om.
Skal jeg installere den?
-Hvor er PC-en? -Stua.
Den har klistremerker av Sorg fra Innsiden ut?
-Du husket det. -Greit.
Så fint at han husket det.
Så fint at noen husket noe.
For en fin skiftenøkkel.
-Hva har du gjort? -Hva?
DVR-en er helt full.
Aner ikke hva noe av dette er.
Restless Virgins, Deadly Honeymoon...
Lifetime-klassikere.
Killer Crush, Mini's First Time.
En opprørsk jente blir med i et eskortebyrå
som har stefaren som kunde. Alec Baldwin. Fra før yogaen.
-Beholde? -Ja.
-Greit. Accidental Obsession. -Behold.
-Murder in a College Town. -Behold.
-Crimes of the Mind. -Behold!
Fatal Acquittal, Not With My Daughter, Baby Sellers, Unfinished Betrayal,
The Girl He Met Online, The Boy He Met Online,
Deadly Vows, Lying Eyes, Lies He Told,
My Nanny's Secret.
Er fjernkontrollen i stykker? Har vi én kanal?
-Hvor er pysjen min? -I skuffen.
-Felix... -Oscar...
Jeg vil ha pysjen på stolen, rynkete og sengeklar,
ikke kvalt i skuffen.
Pysjen din er ikke en valp.
Sengeritualene mine burde være skjønne nå. Hvorfor tar det så lang tid?
Jeg kommer ikke over artikkelen til Rory.
Jaså? Du har holdt tilbake rosen.
Er det...
-Valper! -Akkurat.
-Du har en flott datter. -Hun er helt grei.
Hun er redd hun kommer til å høre den ville elskoven vår.
Hva gjør du?
Ordner bladene etter Kardashian.
-Du utsetter. -Jeg rydder.
Du har ikke den samme drømmen i natt.
Skitne bad-drømmen? Jo.
Kom og legg deg!
Fem netter på rad!
Jeg ser etter et toalett, så finner jeg et,
og det er som damprommet i Eastern Promises,
men det på veggene er ikke blod.
-Ikke tenk på det. -Toalettene er enorme.
-Det er avlukker og urinaler... -Det er en drøm!
I går var det toalettet i Radio City Music Hall.
-Rockettes var der. De falt støtt. -Greit. Skjønner.
Vi får sove stående, som kyr.
Her skal du høre. Kom og legg deg. Du kan se en av filmene.
-Hele filmen? -Ja.
Du tvinger meg ikke til å skru den av når søsteren, kollegaen
eller den homofile bestevennen undersøker den forlatte hytta
med beviset som avslører drapsmannen, og så får en hammer i hodet?
-Nei. -Rory vil tro det er elskov.
Ingen har sagt hun er dum.
Avtalen på 49 milliarder dollar, eller cirka 95 dollar per aksje...
Ikke ta på håndtaket!
...styrene har godtatt avtalen
og påbegynner nå den lange reguleringsprosessen.
Alt dette...
...fire, fem, seks, sju, åtte.
Gjenta fra starten. Fem, seks, sju, åtte...
Tripp, og tre, fem, sju og flaks.
Flaks, flaks, fotskifte, flaks, flaks, igjen.
Tripp! Tre!
For høylytt?
-Akkurat passe. -Fotskifte...
-Hva gjør du? -Stress-stepping.
Hjelper med angsten. Holder meg rolig.
Hvor lenge har du steppet bort problemene?
Omtrent en måned. Jeg måtte skru av tankene.
Jeg prøvde meditasjon, jogging.
Så leste jeg om dette. Når jeg ikke får sove nå,
-står jeg opp og stepper! -Greit.
-Du vet vel at du er grusom. -Ja.
Seks, sju og tripp!
-Hvor skal du? -Ingen steder.
-Ikke hent telefonen. -Hva mener du?
-Ikke film dette. -Jeg ser til Paul Anka.
Dans skremmer ham.
Dette er stresslindring. Ikke gjør stresslindringen stressende!
-Søren. Hvor er den? -Jeg gjemte den.
Du er fæl.
Tror du ikke jeg kjenner deg? Jeg har dine øyne.
-Greit. -Kaffe?
-Ja takk. -Sikkert at jeg ikke vekket deg?
Ikke med mindre du var kledd som urinalkake.
Sulten?
-Fordi du sa kake? -Ja.
Litt.
-Så fint å ha deg hjemme igjen. -Skulle ønske du sov.
-Jeg har mye å tenke på.
-Artikkelen for Atlantic ble refusert. -Nei! Når?
-I dag. Jeg fikk en telefon om det. -Hvorfor?
Den ble refusert for å lage plass. Sånt skjer.
Så leit.
Det går bra. Jeg har mange jern i ilden.
Jeg får fortsatt gode reaksjoner for New Yorker-artikkelen.
Har jeg sagt at jeg angrep Gail Collins?
Nei.
Jeg ventet i Times-lobbyen
i håp om å få snakke med metro-redaktøren, og så kom Gail Collins inn.
Jeg hadde møtt henne før på 92nd Street Y.
Det var uventet, og jeg var høy på kaffe, og jeg kastet meg mot henne,
og hun trodde jeg var en fremmed.
-Så følsomt. -Jeg følte meg teit.
Hun fikk panikk og ga meg lommeboka.
-Beholdt du den? -Nei.
Men hun var skikkelig hyggelig.
Hun innså hvem jeg var, og ba vaktene slippe meg.
Her er den lyse siden. Du gjorde inntrykk.
Det går bra. Jeg har mange jern i ilden.
Det hørte jeg. Du burde bli smed.
-Hva med deg? -Hva med meg?
Har du drømmene igjen?
Jeg er bare stresset og føler på dødeligheten i det siste.
Hva mener du?
En gjest la igjen en brosjyre på rommet sitt.
Den var for Anthem of the Seas. Jeg leste den,
så på basseng og bilder av buffeen.
Alt er planlagt, og de har Wi-Fi og Rock of Ages.
Man må ikke ha med penger. Så tenkte jeg...
-Nei. -...så fint det hadde vært med cruise!
-Nei! -Så brakk jeg hofta.
-Du skal ikke på cruise. -Jeg vet det.
-Går det bra med Luke? -Ja.
Jeg irriterer ham, så bygger han skap. Tror jeg.
Vi trenger visst skapplass.
Tror du det skyldes morfar?
Det plutselige cruise-behovet?
-Ja? -Nei.
Vet ikke. Kanskje.
Jeg savner ham.
For fraværende venner.
Enkelte ville sagt at det å drikke kaffe midt på natta
kan hindre søvnen.
Folk er dumme.
"ALT JEG ØNSKER MEG TIL JUL, ER FORTENNENE MINE...
...OG KLOAKK I STARS HOLLOW!"
Caesar! Hvor er toasten min?
-Brødristeren er ødelagt. -Hva?
Den er bare ikke plugget i. Toast skal bli.
Speilegg, eggerøre, eggehviteomelett med ost. Mer kaffe?
Hva er Wi-Fi-passordet?
-Kafeluke. Stor K, liten L. -Servering!
Luke, vi må snakke sammen om septiktankberetningen din.
Du får ingen beretning, Taylor.
Hvis du er usikker på hva jeg trenger, har jeg med noen eksempler.
Du vil nok synes at Mimsy Frupps beskrivelse
av barnebarnets grufulle dag
da hun hoppet i høstløvet, er spesielt hjelpsom.
Hun trodde småttingen hoppet inn i et høstparadis.
I stedet dykket hun ned i...
-Bestill noe eller stikk. -Greit.
Ny meny. Jeg trenger et øyeblikk.
Unnskyld meg. Passord?
KAFEDANES321. Alt i store bokstaver.
-Der er hun! Kom inn! -Hva med meg?
Du også.
-Burde jeg være nervøs? -Som regel.
Jeg vil vise deg noe.
Nye menyer.
Så fine.
-Ser du noe spesielt? -Nei.
Snu den.
-New Yorker-artikkelen min! Jøss! -Superstolt!
Så alle kan lese den.
-Hva vil du ha? -Kaffe.
-Jeg har en liste. Jeg må ta med alt. -Skal bli.
Det er artikkelen min. Pakket i plast.
Du visste at Luke ville bli rar da han flyttet inn.
Takk for kundestøtten! Husk å ringe moren min og vurdere meg!
Jeg setter pris på fem stjerner!
Første offisielle passasjer!
Den eldre kvinnen jeg lyktes i å kjøre hit?
Det er enken Joy Puddleston fra 88 Peach Tree Drive.
Og akkurat nå, takket være mitt nye foretak,
er enken Puddleston bare ti minutter sent ute til å ta cellegift!
Skal du bestille noe?
Klumpete bananmilkshake. Det går så det suser!
-Dette kommer til å gå. -Flott.
-Dette området ville passet perfekt. -Til hva?
Har du hørt om det nye foretaket mitt, Luke? Ööö-ber?
Ikke lag den lyden!
Jeg trenger et sted å hente folk på etter at de har bestilt en bil.
-Dette hjørnet hadde passet. -Det er ikke sånn Uber virker.
Dette er ikke Uber, det er...
Luke, du må kontrollere dama di.
Det er ikke dine bagler!
Jeg skal spandere nye.
Pokker! Jeg glemte Paul.
-Du tuller! -Nei!
Har han vært hos oss?
-Så du ikke bilen hans utenfor? -Nei, du da?
-Der er du! -Hei, Paul. Beklager, jeg...
Det var min feil. Hun måtte bli med og se på noe.
Jeg skulle legge igjen en beskjed. Og det er...
-Skulle til å ringe. Er du sulten? -Ikke egentlig.
-Ikke egentlig? -Er ikke så glad i frokost.
Mener du at du har spist?
-Nei. -Visste du om dette?
Må vaske hendene. Bestiller du te?
-Te? Nei. -Ja.
-Gå nå. -Greit.
Du må la den stakkaren gå.
Jeg vet det. Jeg vil det, men...
-Glemmer det! -Så trist!
Frokostlisten din, kaffe til å ta med.
God flytur. Kom snart tilbake.
-Og ta med en meny. -Takk, Luke.
-Ha det. -Ha det.
Pokker!
-Jeg har maten. -Klar?
Absolutt.
Jeg forstår bare ikke.
Før vi giftet oss,
var Frederick mindre opptatt av barn enn meg.
-Umulig. -Jo.
Vi kunne gått forbi brønnen Timmy falt ned i, og han ville kastet en mynt uti.
-Kanskje han skjulte følelsene sine. -I fem år? Nei.
Det har hendt noe.
Tjue minutter etter "ja", så gikk han fra vettet.
Nå snakker han bare om hvem som er gravid eller hvilket skoledistrikt ting er i,
for man må bo i et bra skoledistrikt.
Så sier jeg: "Hvorfor det? Man har jo kostskole
så man slipper å bo i et godt skoledistrikt."
Tror ikke det er det kostskoler er til.
Det er svært mystisk.
Han stapper stadig barn i armene mine.
"Hold dette. Hva føler du?"
"Det er spytt på Brioni-dressen min, så sinne?"
-Hvorfor lukter det løk? -Pop-up-folkene på kjøkkenet.
-Er det i kveld? -Ja.
Jeg hater pop-upen.
Vi har tom spisesal og kjøkken.
-Hva foreslår du? -En forestilling?
Vi bor i en by der alle restauranter stenger kl. 16.45.
Folk trenger mat.
-Hva heter den nye kokken igjen? -Kom igjen.
Jeg husker ikke. Det har en million stavelser.
Roy Choi.
-Matbil-fyren. -Det er han ikke.
Han er en fyr med matbil.
En flotilje av matbiler, tre restauranter og mange følgere på nett.
Så han tvitrer?
"Hei, ungdommer. Kom og spis tøff mat på Dragonfly."
Vet du hvordan Twitter fungerer?
-Han er kul, ikke sant? -Han virker sånn.
Jeg hater kule folk. Da føler jeg meg ukul.
Trenger ikke en kul fyr som tvitrer og gjør meg ukul i mitt eget vertshus.
Hvorfor i all verden tar du ikke Xanax? Det ble oppfunnet for deg.
Hva gjelder den Kogi-tatoveringen?
Det er navnet på foretaket hans.
Så selv om den ikke er like lur som "Wino Forever",
er den tematisk korrekt.
-Vi burde ansette en fast kokk. -Vi burde det, ikke sant?
-Hvor lenge varer pop-upen? -To uker.
-Mulig med mindre? -Nei.
-Foretrekker mindre. -Trenger ikke barn. Jeg har deg.
Flott. Han kommer til å brenne ned stedet.
-Hei, Lorelai. -Hei.
Flott kjøkken.
-Sookie har ordnet det perfekt. -Sookie er jo et geni.
-Hva er dette? -Liker du abalone?
-Er det et lurespørsmål? -Abalone er nydelig.
Jeg skal lage grønn ertecongee med stekt sjalottløk, vårløk,
koriander, chiliolje og abalone.
Jeg ville spørre.
Kan jeg tulle med spisesalen? Friske opp?
-Nei. -Så fint! Nei, så fint.
Gjør den mindre bestemorsaktig.
Sett i gang. Jeg hatet bestemora mi. Grusom kvinne.
Men vi er glade for at du er her. Og ikke hun.
Kom igjen, folkens.
Takk.
Abalone! Jippi!
Kan du slappe av?
Du og Frederick kommer til å gi meg slag.
-Hvor er den? -Hva?
Kaffetrakteren. Hvor er den?
Den var her i går!
-Den stod her! Roy! -Vent...
Roy? Hvor er kaffetrakteren?
Jeg flyttet den. Jeg trengte benkeplass. Eduardo kan lage kaffe.
-Hvordan? Med magi? -Han bruker komfyren...
Den er virkelig... Jeg kan flytte den tilbake.
Jeg er lei for det, men dette går ikke.
-Michel! -Jeg står her.
Beklager. Michel, ring Momos og se om de har plass til
en kul og sprø congee-fest.
Takk. Det har vært trivelig.
Louis skal følge dere bort til Momos dekk og hjelpe dere til rette.
-Er det en dekkbutikk? -Ha det. Takk.
Hva er det?
Du var i det minste snillere enn med Anthony Bourdain.
Han tok Sookies parkeringsplass.
Nå har vi atter en gang tomt kjøkken.
Vi finner en fulltidskokk.
-Nei. -Jo.
Du tror hun er den beste.
-Det er hun. -April Bloomfield?
-For mye svin. -Alice Waters?
-Litt flyktig. -David Chang?
Als gjør det samme.
Als pannekakeverden gjør ikke det samme som David Chang.
Det må stemme.
Savner du henne? Greit. Ikke jeg. Hun forlot oss.
-Nei da. -Hvilehalvår.
Det var det hun sa. Hun skulle klarne tankene
og finne nye oppskrifter, så komme hjem.
Det var for et år siden.
Hva kan jeg si? Hun fant et kall.
-Jaså? Hva er det? -Michel.
Jeg er nysgjerrig. Beskriv hva hun gjør ute i skogen.
Hun jobber med Dan Barber ved Blue Hill Farm.
Med?
Hun hjelper med å utvikle matdyrkingsteknikker
og rendyrke evolusjonen til frukt og grønt,
noe som hjelper dem som spiser det, og...
Jeg vet ikke. De redder verden. Det står på nettstedet.
Nei, hun okkuperer en hytte uten telefontilgang
og prøver å dyrke ananas på en stumtjener!
Hun redder ikke verden.
Hun har bare funnet en måte å ikke måtte barbere bena på.
Hei, Gypsy!
-Jeg har gode nyheter. -Flott! Hva da?
Lorelai. Jeg ringte feil.
-Jeg ringer tilbake. -Vent! Når får jeg bilen min?
Jeg venter på en del.
Den kommer i en DeLorean fra 1983.
-Jeg må til Hartford i kveld. -Vet ikke hva jeg skal si.
Jo, faktisk. Kjøp ny bil.
-Takk. Flott. -Jeg hater denne.
-Den er gammel. -Skjønner.
-Men gøy å sparke. -Ha det, Gypsy.
Hei, Mrs. Gleason?
Du, Kirk? Det er iskaldt her.
Sikkert fordi jeg har ventilert gulvet.
-Unnskyld? -Gulvet.
Jeg boret hull i det.
Har du en forklaring, eller...
To kunder svimte av i forrige uke.
Det kan ha vært eldre mennesker som svimte av.
Eller karbonmonoksid.
Best å være føre var.
-Vil du ha litt vann? -Ja. Gjerne.
Her, kan du...
Greit.
Hva med litt musikk?
Radioen ble stjålet, men jeg kan synge den sangen du ber om...
...så lenge det er Carpenters.
-Hva med Carpenters? -Godt valg.
Takk, Kirk.
Jeg er ikke fremme ennå.
-Jeg tror det er nok, jeg. -Jeg kjører til døra.
Jeg skal ikke si det til noen.
Jeg må likevel ta samme betaling.
Det går bra, Kirk.
-Du er fremme! -Ha det, Kirk.
Hola! Hallo.
Hei. Jeg heter Lorelai.
Emily er...
Nei. Jeg tror ikke Rory har kommet.
Datteren min... Hun.
Hun har ikke det, og jeg går ikke inn alene,
så jeg venter utenfor.
Men ikke si noe til Mrs. Gilmore.
Gudskjelov.
Du lovte du skulle komme kl. 19.00.
-Klokka er 19.05. -Unnskyldning godtatt.
-Hvorfor står du her? Det er iskaldt. -Vi er et team.
Ville Dean Martin gått inn uten Jerry Lewis?
Nei, men Jerry ville gått inn uten Dean.
Er jeg Jerry Lewis?
-Jeg ringer på. -Hvorfor er jeg Jerry?
Det må jeg ikke svare på.
Hei, her er Rory.
Akkurat.
Rory, der er du. Så godt å se deg.
Hei, mormor. Så godt å se deg. Hvordan går det?
Jeg er jo en Gilmore.
Jøss, du ser strålende ut.
Hun er jo en Gilmore. Og 32, og det hjelper.
-Jeg tror du er forelsket. -Hei, mamma.
Ikke trekk inn sølevann. Gulvet er vokset.
-Du og jeg hadde bedre omgang. -Unnskyld.
Bra. Her inne. Jeg trenger lyspærer.
Denne. Ser du...
Der og der.
Pærene har gått.
-Ja. -Ja?
Og nå... Og her inne...
...lampetten der,
det lyset over bildet, og her borte, bildet...
Lysene over bildet? Ja?
Har du fått ny altmuligmann?
-Cyrano? -Mormor, har du fått ny altmuligmann?
Ja. Alejandro.
Han er gift med Berta og er utrolig. Han kan reparere alt.
Jeg ansetter sjelden ektemenn.
En hushjelp var gift med gartneren.
En dag ble han sint på henne og halshugget en planteskulptur.
Den av Spiro Agnew?
-Spør. -Mormor...
...jeg lurte bare... Hvem er ungene?
Bertas barn, tror jeg.
-Tror du? -De kom da hun kom, så jeg antok det.
Bor det en familie i huset ditt, men du vet ikke om de er i familie?
Hva så, Lorelai?
Jeg har et hus. De trengte et hjem.
De jobber for meg. Problem?
Nei. Ja. Alt i orden. Du har rett.
Nå setter vi oss og drikker martini. Du kan fortelle om den nye kjæresten.
Han er ikke ny. Vi har vært sammen i omtrent to år.
-Jaså? Jeg må få treffe ham. -Der har du.
Jaså? Beklager. Jeg må treffe ham igjen.
-Det har ingenting å si. -Slå dere ned.
Hva?
-Mamma? -Ja?
Akkurat.
Er det ikke flott?
Det er...
Hele veggen!
De malte etter et av favorittbildene mine av ham. Liker dere det?
-Ja. -Ja visst.
Det er så stort.
Det er en Marco Toretti. Han har store lerreter som spesialitet.
Han burde være stolt.
-Og du ville ha det så stort? -Så klart.
Det gjør virkelig inntrykk.
Akkurat som faren din. Oliven?
Kom han og målte opp området?
-Hvem? -Mario Andretti?
Marco Toretti. Ja. Hvordan det?
-Ingen grunn. -Jeg ville ha noe dramatisk.
Og det fikk du.
-Ja. -Greit.
-Skål. -Skål.
Kom igjen. Innrøm det.
-Hva da? -Du Spinal Tappet bildet.
-Hva? -Du Spinal Tappet det.
Du oppga feil størrelse, og nå later du som om
det enorme portrettet var planlagt.
-Det var det. Ja. -Var det?
At pappas øyenbryn og underarmen min
-skulle være like lange? -Ja.
Det er over fem meter høyt!
-Det er det ikke. -Det ser sånn ut.
Skal vi måle det?
-Nei. -Vi kan det.
-Ikke gjør det. -Alejandro har et målebånd.
Jeg tror ikke du ville ha et så stort bilde av pappa
-at det ikke får plass! -Jo.
Et så stort bilde at Peter Jackson kunne hengt det på Argonath.
-Det kunne han. -Du vet ikke hva det er!
Det gjør ingenting. Det er et fint bilde.
Mamma. Gjør det om igjen.
Få det du vil ha. Du har råd til det.
-Jeg vil ha dette. -Det er ikke mulig.
-Hvorfor ikke? -Se på det!
Det er sprøtt! "Trollmann, du får ikke gå forbi!" Seriøst!
Greit! Jeg gjorde en feil! Fornøyd?
Jeg oppga feil størrelse, og de tullet det til.
Jeg er en fiasko! Jeg innrømmer det!
Men dette må ikke være det eneste du sier i begravelsen min!
Sa jeg hva som hendte i begravelsen etter at du hadde gått?
Nei, det gjorde du ikke.
For det hendte noe.
FIRE MÅNEDER TIDLIGERE
Så hyggelig at du kom.
Dere bor vel i Florida?
Ja. Du bør komme på besøk når ting har roet seg litt.
Det skal jeg. Lover.
-Nydelig begravelse, Emily. -Takk.
-Det går bra, Rory. -Greit.
-Det er sant. -Jeg vet det.
Lorelai.
Jason Stiles, skulle du sett.
Du ser ut som den deiligste italienske enken jeg har sett.
Så fint at du kom.
Faren din var en løve. Det vet du.
Ja.
Jeg kondolerer virkelig.
Det hendte i det minste plutselig.
Mamma måtte ikke se ham falme.
Har du sett moren min?
Jeg har med hell holdt en stue mellom oss.
Hun er vertinne. I verste fall sender hun deg hjem med rekene.
-Jeg er allergisk mot det. -Det er den onde planen.
-Er du lykkelig? -Akkurat nå, eller...
Er du lykkelig?
Omlyd.
Digger.
Hva gjør du?
Det var en løs skrue i varmeutløpet.
Den måtte ikke falle av.
-Har du fikset varmtvannstanken? -Det var bare en skrue, ikke mer.
Funker avfallskverna?
Jeg så at den var sånn, og jeg hadde denne, så...
-Og takrennene? -Tja...
De kan ikke være tette.
Da strømmer det vann inn i huset.
Jeg kan ikke noe for det. Blir nervøs av begravelser.
Her.
Dette er et stort hus, og det er stadig feil.
Men ektemannen min kan fikse alt.
Vi kan flytte inn, så er du ikke så alene, og vi kan ta oss av alt.
-Alt. -Greit.
Du vil like mannen min. Han er høy og stille.
-Greit? -Jo da.
-Señora Gilmore, ikke vær redd. -Greit. Ta med det til kjøkkenet?
-Hvilket språk var det? -Vet ikke.
Trodde det var spansk.
Jeg ba gartneren be henne komme tidlig en dag,
og han sa hun ikke snakket spansk.
Det tok en stund å forstå,
for bassengrenseren måtte oversette for gartneren.
-På tide å dra. -Søren!
Jeg må til flyplassen!
Jøss, så dramatisk.
Fortell datteren din at jeg klarer meg fint.
Dere to kan bare gå.
Nei. Jeg får Luke til å kjøre henne.
-Skal du bli? -Ja.
Greit.
Mormor...
Du gjorde ham så stolt.
Jeg ringer fra London.
Emily, alt går som smurt her.
-Unnskyld? -Send en regning.
Akkurat. Så...
Takk, Luke. Kjør forsiktig.
Greit, glad i deg.
Ditto. Ha det.
Så, whisky?
Herregud, ja.
En av favorittene hans.
En klassiker for en klassiker.
Ja visst.
Jeg vet det begynner å bli sent, og noen av dere har lang kjøretur hjem.
Jeg vil takke for vennskapet deres, og for at dere kom.
Richard var svært glad i dere.
Men før vi skiller lag, tenkte jeg at alle kunne reise seg
og fortelle en favoritthistorie om Richard.
Hva sa hun?
Jeg vet dere har hundrevis å velge mellom.
Men det er synd, for dere må begrense dere til én.
Den beste.
Den som oppsummerer den Richard Gilmore dere kjente og var glad i.
Vi begynner her. Jack?
Richard og jeg har kjent hverandre siden Yale.
-Begge var studenter der... -Unnskyld. Bytt plass med meg.
-Hva? -Det trekker.
-Vi er ute. -Jeg vil ikke være nestemann.
Så jeg bestemte meg for å snike et par svarte blondetruser for kvinner
inn i skapet hans så alle fikk se det.
Så en dag etter polotreningen
stod jeg ved skapet hans og prøvde å dirke det opp så jeg kunne legge
undertøyet der, og plutselig
ser jeg opp og ser at han står ved skapet mitt,
også med et par svarte blondetruser.
Han så meg, og vi så på hverandre med disse kvinnetrusene.
Til slutt sa Richard: "Vi kan da ikke begge ha på oss svart."
Flott. Franklin?
Han jukset i kortspill.
Bare mot deg, Franklin.
En dag hadde jeg nettopp kjøpt en helt ny Jaguar.
Richard sa: "Vi spiller for vognkort."
Så jeg sa: "Hør her, Gilmore. Hold labbene dine unna den nye bilen min."
Han smilte og sa: "Tving meg."
Og så har vi...
Ser ut til at Martin sover.
Lorelai?
-Hva? -Din tur.
Vi...
Vi kan vekke Martin.
Marty. Babe Paley står i hjørnet.
Lorelai.
Bare snakk.
Den beste historien.
Jeg har så mange gode...
Ingen som vil før meg?
Ikke? Nei, for det er min tur.
Så, greit...
Jeg var ti, og jeg spurte pappa om...
...vi kunne leke gjemsel, og jeg gjemte meg i kofferten hans,
og han dro til Holland.
Beklager. Det var Belgia.
Eller... Jeg var 15,
og vi hadde Gilmorenes fjerde juli-fest,
og pappa var utkledd som Paul Revere.
Og jeg skulle vel ta imot folk eller spille fløyte og ha på trebein,
så han kom og lette etter meg, og buste inn i bassenghuset,
der jeg lå på sofaen med Teddy Wiedemier III,
og vi hadde nettopp...
"Britene kommer! Britene..."
Uansett, dere skjønner.
Pappa var illsint og ropte: "Dattera vår mister jomfrudommen
halvannen meter fra J.P. Morgans adm. dir.",
noe som var flaut og ikke stemte, for det skipet var for lengst seilt,
for Niña, Pinta, Santa Maria-lenge siden, om dere skjønner.
Beklager, ikke Belgia, Kroatia.
Det var flott å se dere igjen.
Vi bør samles igjen neste måned. Kan vi?
Gjerne.
Greit, kjør forsiktig, alle sammen.
Tusen takk.
-God natt. -God natt.
Jeg er lei for det.
Du overrasket meg.
Ikke ett ord.
Det var sent, og jeg drakk whisky.
Lorelai, slutt å snakke.
Det var ikke meningen...
Ikke følg etter meg.
Mamma...
Kom tilbake.
Det var ikke med vilje. Tankene stod stille. Jeg fikk panikk.
Mamma.
-Dere kan begynne med sølvtøyet. -Jeg hadde ikke forventet en prøve.
En prøve?
-Ja. -Du forventet ikke en prøve?
-Var det det du sa? -Jeg sa også unnskyld.
-Gjorde du? -Ja.
-Virkelig? -Nå begynner jeg å tvile...
Jeg ba om en historie.
"En gang ga pappa meg en dukke. Jeg elsket den."
Noe sånt. Kom dere ut! Nå!
"Jeg husker da han tok meg med til parken."
Det gjorde han ikke.
-Dyreparken. -Ikke det heller.
Butikken! Klubben! Katmandu! Samme det!
Jeg ville bare ha en kjærlig anekdote fra hans eneste datter,
men fikk bare babbel om å bli forlatt i en koffert.
-Det var ikke... -Du hater denne familien.
Nei.
Hva gjorde vi som fylte deg med hat?
Var glade i deg? Støttet deg? Var glade i Rory? Støttet Rory?
Jeg hater dere ikke.
Alle vennene mine har barn som forguder dem og ringer dem daglig,
som er stolte av familiens navn og tradisjoner.
Jeg er stolt.
Faren din var en flott mann. En av samfunnets støtter.
-En stor mann. -Jeg vet det.
Og du vanæret ham slik i hans eget hus.
Det var ikke meningen.
Hva ville du? Knuse hjertet mitt foran folk?
-Ikke moro å gjøre det privat lenger? -Mamma.
Jeg vet at dette er enormt vondt for deg.
Tro det eller ei, for meg også.
Jeg er sliten, tankene går i surr, og jeg har ikke spist på to dager.
-Du? Ikke spist? Kom igjen! -Ja, jeg!
Rart at du ikke bestilte pizza under "Ave Maria".
Jeg har ikke spist, og jeg drakk min egen kroppsvekt i whisky.
Jeg tullet det til. Jeg gjorde en feil.
Ikke en feil. Det var planlagt.
Hvordan kunne jeg planlegge noe jeg ikke hadde forventet?
Du gjør aldri noe du selv ikke vil. Sånn har du alltid vært.
Du stormer gjennom livet som en naturkatastrofe
og slår alt og alle over ende på veien.
-Visste Luke hva han gikk til? -Ikke.
Spurte du ham hva han ville?
Hvor han ville bo? Om han ville ha barn?
Det er vel ikke viktig for deg.
Du bryr deg bare om det du vil og føler.
Gud hjelpe deg om hun synes du har krenket henne.
Da bærer hun nag for alltid og venter på å ta hevn.
Jeg gjorde en feil! En pokkers feil!
Du lar meg aldri gjøre feil.
Aldri, og dermed havner vi alltid her.
-Hvor? -Midt i dette rommet
og kjefter som idioter!
Hvordan våger du å kalle meg en idiot! Jeg har mistet mannen min!
Jeg har mistet faren min!
Og du bryr deg ikke!
Det var grusomt sagt.
Du er grusom.
Kom deg ut!
Først de ansatte, så meg. Standard.
Dra hjem!
Dra hjem til den elskede utskuddsbyen din og si at den fæle moren din
kjeftet på deg i pappas begravelse.
De kan alle trøste deg og si at jeg er en heks,
mens du er perfekt!
Full pokkers sirkel.
Kunne du ikke bare ha sagt at han var belest?
Jeg vet det.
"Faren min. Jøss, han elsket å lese."
Jeg vet det.
"Og frimerker. For en samling."
Det var mye press. Du var ikke der.
Hvordan glemte du å si dette?
-Jeg trodde ikke hun var sint lenger. -Ikke?
Jeg antok at hun var det, for hun har ikke svart
på telefonene eller e-postene mine på fire måneder.
Trodde hun ville skjule det for deg.
For det har skjedd før.
Hva i all verden kan ha lokket frem et slikt smil her i huset?
Det lukter kjøttaktig.
Ja, men hva slags kjøtt?
Og det er ost der, og lag med...
Det knaser.
Nei, vent, det er mykt. Det knaser og er mykt.
-Hva knaser og er mykt? -Peanøttsmør? Dårlig utblandet sement?
Så det er kjøtt, ost, peanøttsmør eller dårlig utblandet sement.
Herregud, bare spis det.
Her skal dere høre, jeg tar første bit.
Mamma fikk meg alltid til å smake på maten før hun tok en bit.
Nydelig.
-Kan være peanøttsmør. -Greit.
Kult.
Takk for at du inviterte meg på middag. Det var uhyggelig.
Hvem er dette?
Bilen din fikk motorstopp i oppkjørselen.
Heldigvis for meg gråter jeg høyt.
Hvis hushjelpen ikke hadde hørt hulkingen, kunne alt ha hendt.
Kunne ha gått tom for Kleenex.
Så hyggelig at vi kan spøke om det.
Takk for at du lot meg sette igjen esker her.
-Hvor skal du bo? -Jeg skal finne ny leilighet.
For tiden er hun Jack Kerouac. On the Road-stil.
Send meg peyoten.
Men etter at du har sendt peyoten, hvilket toalett skal du kaste opp i?
Jeg har mange valgmuligheter.
Paris lar meg bo hos seg i New York.
-Så har jeg mamma, Lane og deg. -Du er hjemløs.
Nei.
-Men du har ikke noe sted å bo. -For tiden.
Godkjenner du denne landstrykertilværelsen? Som en groupie?
Ønskedrøm. Groupier får gode billetter.
-Luke! Kompis! -Hei, folkens. Emily.
-Forsiktig! -Beklager.
-Jeg ordner det. -Greit.
Takk for at du kom.
Ja. Du sparte oss for en dyr taxitur.
Skal dere dra nå? Dere har nettopp satt dere.
Vær så snill. Bare spis. Ikke noe hastverk. Jeg kan bare...
Dette er virkelig deilig.
Takk.
Liker du det ikke?
Hva?
Veldig godt.
Ikke sant? Jeg kunne spist her hver kveld.
-Luke? -Ja?
Hva synes du om Rorys bosituasjon?
At hun vandrer rundt fra sofa til sofa som om hun er Llewyn Davis.
Det er greit.
Altså, hun er voksen, og hun er...
Har du lest artikkelen i New Yorker? Jeg har den på menyen.
Hvorfor ter alle seg som om dette er vanlig?
Rory er en 32 år gammel kvinne med college-grad og uten hjem.
Det er ikke normalt.
Kan jeg gå fra bordet?
De spiller fotball og mangler visst en spiller.
Gå.
Hei, jeg heter Kirk! Her borte!
Kan du forklare hvem han er?
-Det kunne jeg gjort. -Mormor, ikke vær redd.
Jeg vet akkurat hva jeg gjør. Jeg har det travlere enn noensinne.
Jeg reiser og har et mål.
Jeg trenger ikke oppbevare ting her om du er bekymret.
Du kan legge igjen tingene her. Det var ikke det jeg mente.
-Vi har en ledig stol nå. -Ja visst.
Mål!
Ring meg fra London.
-Luke. -Ja?
-Det var min måte å ta farvel på. -Ha det.
-God natt, mamma. -Kirk, nå drar vi!
-Snakkes i morgen. -Jepp.
Kirk! Nå!
-Takk, Luke. -Bare hyggelig, Kirk.
Før jeg går, bør vi samordne historien om hva som hendte.
Bilen din fikk motorstopp, jeg kjørte til Hartford og ga deg skyss.
Eller du fikk motorstopp, og jeg kjørte til Hartford og ga deg skyss.
-Hva? -Mye bedre.
Foretaket mitt er nytt, Luke. Jeg må ordne problemene.
Folk vil ikke vite hvordan man lager pølsene.
De vil spise.
Jeg kan ikke krangle med eller svare på det.
Flott. Takk.
Pokker også.
Petal, stopp!
Jeg vet at du hører meg!
Kom tilbake! Snu til høyre!
-Heia Petal! -Ikke oppmuntre henne.
-Hva er alt dette? -Hva?
Ordbok, synonymordbok, Principia Mathematica...
Du har fått brev fra April.
Jeg hadde tolket det i to timer da du ringte.
"Hallo, Pater..."
-"Pappa", britisk eller latin. -Ja.
Hun sa "ontologisk" tre ganger.
Hun brukte det sist. Jeg hadde glemt det. Jeg sjekket det på nytt da du ringte.
Sånn går det når du skaper et MIT-geni.
Rory er smart. Hun trenger ikke oversettelse.
Hun vokste opp med meg.
Hun opparbeidet språk via The Breakfast Club.
-Hvor gammel er kaffen? -Gammel.
Ja vel.
-Luke... -Hva gjør du?
-Spiser strøssel. -Men... Glem det.
Har jeg sagt det?
Mannen til Michel, Frederick, vil ha barn.
Frederick, som bestilte tre pannekaker på tre asjetter?
Byen burde kjøpe enda en gris.
Jeg kan ikke se på dette lenger.
Luke, har du noen gang ønsket deg barn?
-Jeg har et barn. -Et ferskt et.
Hva i helvete er et ferskt barn?
Et barn som er ferskt. Med meg.
Jeg tror ikke vi har hatt en alvorsprat om det.
Den gangen i Twickham-huset, men siden...
Jeg antok at hvis du ville ha et barn til, ville du ha sagt noe.
Jeg antok det samme om deg.
-Jeg nevnte det. -Når?
-Fem, seks år siden. -Husker ikke.
På baseballkampen.
Den ene ungen gikk av banen midt i en omgang for å gå på do.
Jeg snudde meg til deg og sa: "Den ungen."
-"Den ungen"? -Ja.
Er "den ungen" slik du sier du vil ha barn?
-Kort og godt. -Nei.
Det uttrykker ikke at du vil ha barn.
Det uttrykker at ungen du snakker om, er "den ungen".
Trodde du forstod.
Umulig, for jeg snakker ikke "hæ"?
Jeg antok det, og du fulgte ikke opp, så...
-Skulle jeg følge opp? -Nei.
Beklager, jeg...
-Hva føler du nå? -Hva?
Vil du ennå ha barn?
Er det ikke for sent?
-Vet ikke helt. -Bare glem det.
Jeg har barn. Jeg har April,
og jeg har alltid sett på Rory som litt min, så...
Ja, men hun var morsom å oppdra. Vil du ikke oppleve det?
Jeg har det morsomt. Se på stolene jeg setter på bordene.
Vil du ikke kaste ball med sønnen din?
-Jeg har Jess. -Jeg sa "med", ikke "på".
Det går bra.
Du får aldri se ungen din uteksaminere.
Jeg så Rory uteksaminere.
-Det er ikke det samme. -Jeg vet det.
Du må ikke gå glipp av noe.
Ingen får alt de vil ha i livet.
Jeg synes jeg klarte meg ganske bra.
Greit, Sandy, ses da.
-Hvem er Sandy? -Må du vite alt?
Jeg er bestevennen og forretningspartneren din, så ja.
Sandy er surrogatmoren vår.
-Dere skal gjøre det. -Vurderer det.
Spennende!
Jeg håper det går. Et barn ville virkelig hjulpet.
-Vi vil ha kake! -Kommer. Ta den.
Hvem skal hjelpe med å tenne lysene?
-Jeg! -Morsomt!
DYNASTISKAPERE
Vær så god. Nylaget.
Takk. Det er en time siden siste tilførsel.
Jeg har alt papirarbeidet. Jeg passer på at alt stemmer.
-Du kan se på denne mens du venter. -Takk.
Veldig god kaffe.
-Jaså? -Jepp. Sterk. Litt sprø.
Bra.
Jeg skal ta en titt.
-Du skal liksom se sammen med meg. -Beklager.
Hva ser vi på?
-Potensielle surrogatmødre. -Ja vel.
Og disse surrogatmødrene skal...
-Bære fram barnet. -Vårt barn.
Ja. Bære fram barnet vårt.
Jeg er forvirret. Må jeg ha sex med disse kvinnene?
-Hva? -Jeg vil ikke ha sex med henne.
Nei, du skal ikke ha sex med dem.
-Hva? Ville du hatt sex med henne? -Nei.
-Hva med henne? -Nei.
Hun har balltre. Dere kunne spilt softball og gjort det på benken.
Jeg vil ikke ha sex med henne eller noen av dem.
Jeg vil ikke ha sex med noen noensinne.
-Bortsett fra meg. -Lorelai, hvorfor er vi her?
Jeg prøvde å ta opp adopsjon.
Vil ikke til Bangladesh for et barn. Ikke engang til Woodbury for lyspærer.
Dette er kanskje vår eneste andre mulighet,
-og jeg vil ikke ha enda et utsiktsvindu. -Hva?
Da vi pusset opp huset, ville du ha utsiktsvindu,
men det så rart ut med de andre vinduene, så du ga opp. Du ga deg.
Jeg husker ikke at jeg ville ha utsiktsvindu.
Det ville du. Nå er det nok en ting på listen over
"ting jeg ikke har på grunn av Lorelai".
-Sånn som fred og ro. -Og utsiktsvindu.
Jeg vil ikke ha utsiktsvindu.
Tosk! Når jeg sier VIP, mener jeg det.
Jeg ga dem kaffe.
Om vi var Starbucks, ville du vært månedens ansatte.
I stedet er du den første Smith-alumnusen jeg har sparket denne uka.
Lorelai! Så godt å se deg! Beklager at dere måtte vente.
-Paris, det går bra. -Ikke stå der og skjelv. Gå.
Si unnskyld til foreldrene dine. Lov å betale dem tilbake for studiene av
Buffy the Vampire Slayers innvirkning på feminismen.
-Hallo, Luke. -Hei.
-Du husker meg. -Vanskelig å glemme.
Smigrende. Kom.
Jeg er sjelden sakskontakt lenger, men da jeg hørte at dere kom, sa jeg:
"Den kvinnen var omtrent min andre mor. Ingen andre får gjøre det."
Så snilt, Paris.
Så, salgstalen. Dynastiskapere.
Vi er den største fullstendige fertilitets-
og surrogatklinikken på den vestlige halvkule.
Ingen andre selskap tilbyr mer, verken medisinsk eller juridisk,
og ingen andre selskap er høyere ansett.
Har dere sjekket Yelp?
-Nei. -Sjekk Yelp.
Vet dere hvordan dette virker?
Vi ser på dem og velger en?
Gi meg den. Billigavlere.
Jeg lar ikke de festglade bimboene bære fram barnet ditt.
Nei, for deg tar jeg frem førsteklassesutvalget.
Svartner det for meg?
Og Rory? Hjemme fra London?
Hun var det, men dro tilbake.
-Vanskelig å holde tritt, hva? -Ja.
Dette er ganske enkelt.
Vi plasserer et egg i en levedyktig kropp, befrukter det, så blir det barn.
Lett som en plett. Har dere tenkt på egg?
Er man eldre enn 44 og bruker egg med prøverør,
er det omtrent én prosent sjanse for barn per forsøk.
-Supermorsomt faktum. -Hun er jo styrtmorsom.
Ja. Hvor mye koster det?
Mye. Men Lorelai er den eneste moren jeg har hatt,
bortsett fra barnepiken Soledad, så dere får mye rabatt.
Hvor mye var du sammen med henne?
-Så, Luke. -Ja.
Hva med guttene?
-Hva? Hva gjør hun? -Vet ikke.
Jeg er flink til å evaluere situasjonen visuelt.
Slutt å evaluere.
Etter en titt virker du symmetrisk og godt balansert.
Pass på at han bruker bokser.
Her har dere et utvalg.
Blondiner, brunetter og rødtopper.
Høye, korte, sportslige og kunstneriske.
Vi har til og med noen med stor bak, hvis du foretrekker det, Luke.
Unnskyld. Skal jeg eller skal jeg ikke ha sex med henne?
For en syk tanke.
Det skal du ikke. Hun er gift.
-Du fikk det til å høres ut... -Jøder, kristne,
muslimer, hinduister, ateister, en wiccaner,
og for et tilleggsbeløp kan dere få eliten,
det aller beste: soldathustruer.
Hardføre, pålitelige, flinke til å pakke.
Vent, beklager. Jeg må fjerne henne fra listen over tilgjengelige.
Hun ble nettopp gravid. Svært viktig kunde.
Vi kan kalle ham... Doogie Howser.
-Mener du Neil Patrick Harris? -Jøss, si det litt høyere.
Nå er han avslørt, men ja, det er Neil Patrick Harris.
-Hva slags dekke... -Det er Neil Patrick Harris.
Hørte du? Neil Patrick Harris.
-Jeg hørte det. -Neil Patrick Harris.
-Du ser opprørt ut, Luke. -Nei. Ikke opprørt.
Hvorfor tror du det?
Neil Patrick Harris gjør deg ikke opprømt.
Jeg er opprømt om det er dette Neil Patrick Harris vil.
Er det ikke det du vil? Jeg skjønner.
Stor avgjørelse, å få barn.
Mye glede, men også konstant panikk og bekymring.
Er de friske? Er alt i orden? Er de smarte?
McDonalds er fylt av collegeutdannede folk med moderate ferdigheter.
Så har man naturlotteriet.
Jeg sa det til Neil:
"Er du klar til å få et lite tiltrekkende barn
som ser ille ut på kamera?
Er det greit om barnet ditt ikke er skuespiller, men agent?"
-Jeg må gå. -Luke, vent.
Beklager, Paris, jeg...
Ja. Gå. Snakk om det. Jeg sender en DVD med toppvalgene mine.
Og jeg legger med Gone Girl.
-N.P.H. var flott i den. -Takk.
Takk, Francis.
Søren også, hent flasken. Vi feirer.
Jeg elsker å komme hit, for de hater det.
-Jaså? -De lot ikke kvinner komme inn
før midt på 80-tallet. Det skulle bare være
veloppdragne koner med små føtter, ikke urostiftere som meg.
Jeg hjalp med å sparke opp dørene.
-Takk, kjære deg. -Bare hyggelig, Ms. Shropshire.
Så, for oss.
Med-urostiftere.
Jeg har fått flotte tilbakemeldinger etter Byens snakkis.
Mye mer enn for mine ting.
Det tviler jeg på.
Så, boka.
-Ja. -Jeg går frem og tilbake,
frem og tilbake, ikke sant.
Jeg har ikke ønsket å skrive om meg selv.
Feltene mine er feminisme og miljøvern, og hvem er jeg?
Men hvis jeg hadde en likesinnet jeg kunne skrive den med,
noen som deg... Det er interessant.
Jeg har aldri gjort noe sånt før.
Det bryr jeg meg ikke om. Den må bare være ærlig.
Jeg vil fremstilles slik jeg er, med alle skavanker.
Jeg er flink med skavanker.
Selv om jeg tviler og lar forfengelighet spille inn,
må du være urokkelig.
Francis, hva er det?
Flyndre-carpaccio med lime og chili.
Jaså?
Hvilket geni bestilte denne nydelige retten?
Dr. Reynolds.
Ville det være mulig for denne tallerkenen å forsvinne, og at du haster tilbake
og henter en ny en til den kjære legen?
Så klart, Naomi.
Den er nydelig.
Alt smaker så mye bedre når det er stjålet.
Det er godt.
Nå snakker vi tidsramme.
Jeg tror det tar omtrent åtte uker å utarbeide et forslag til forlaget
og skrive et prøvekapittel.
Hvor mye tilgang kan jeg få? Intervjuer er alt.
Full tilgang, kjære deg. Følg meg overalt unntatt på do.
Faktisk går det bra på do også.
-Francis, hvem er den burgeren til? -Ms. Kipney.
Hun kommer ikke til å nyte den. Halvparten blir gitt til hunden.
Da gjenstår bare det økonomiske.
Advokatene kan vel ordne det?
Det blir 50-50. Halvparten til hver. Vi er sammen om dette. Ja?
Flott.
Vær på utkikk etter dessert.
Utrolig at klokka bare er to. To på ettermiddagen.
Som om jeg har vært våken i dagevis.
Det er jetlag. Og bourbon. Jeg drakk ren bourbon.
Jeg er nå noen som drikker bourbon midt på dagen.
Jeg må holde tritt med Naomi om jeg skal skrive denne boka.
Hun drikker like kjapt som hun snakker, og hun blir aldri brisen.
Hun blir bare smartere og mer veltalende.
Eller så virker hun bare smartere og mer veltalende.
Dette er vel flott?
Nå har jeg noe konkret å snakke om på Condé Nast-møtet,
og hun nevnte å utgi utdrag i Vanity Fair. Det ville vært utrolig.
Det er ikke det jeg driver med, men det er nok enn så lenge.
Og jeg får lønn, og det er bra.
Nå må jeg være sammen med henne mer, så jeg kan skrive de første kapitlene,
så vi kan sende dem ut og se hvem som biter.
Det begynner om en måned, når hun kommer fra India.
Jeg har altså hatt en god dag. Hva med deg?
Jeg fikk tilbake klærne fra renseriet.
-Jeg tror jeg vinner. -Usikker. Jeg liker buksa.
-Så bra at det gikk bra. -Ja.
-I kveld skal vi ut og feire. -Det vil jeg gjerne.
I morgen skal jeg si hva jeg har hørt om Naomi Shropshire.
Det er det samme om hun er vanskelig.
Hun er vanskelig og litt rar.
Jeg liker rarhet. Jeg ble skapt av rarhet.
Det kan bli flott, og det fortjener du.
Ja. Jeg fortjener det.
Sa jeg at hun mistet skoene i klubben?
-Nei. -Jeg så det ikke før vi gikk.
Hun gikk som om hun hadde sko på. Jeg sa fra, og hun sa:
"Jeg la dem igjen et sted." Hvordan skjer det? Det snør ute.
-Ser du? Rar. -Rarhet blir god lesning.
-Det samme blir en god forfatter. -Du fikk godt humør av den buksa.
Må du tilbake på jobb?
Buksa kan ikke være dagens eneste prestasjon.
Dessuten har jeg konkurranse. Du blir forfatter.
-Jeg er ikke akkurat John McPhee. -Ennå.
Jeg sender en bil kl. 20.00.
-Jeg bruker PC-en din, ok? -Sett i gang.
-Hvor er eskene jeg sendte hit? -Hushjelpen satte dem i skapet.
-Jeg trenger noe. -Lykkeantrekket?
Ikke gjør narr.
Nei da. Det er fint.
Du hadde det på da jeg så deg i Hamburg.
Er det noe her du ikke vil at jeg skal se?
Som kroppsdeler?
Det ville stått på lista.
Nei, sånn som ting som tilhører andre jenter.
-Alt i orden. -Greit.
Det ville jeg ikke gjort.
Latt ting ligge rundt så...
-Jeg anklaget ikke... -Vet det. Men...
Vi har en avtale. Det som skjer i Vegas, blir i Vegas.
Ja.
Og når vi drar fra Vegas, glemmer vi Vegas
til vi er tilbake i Vegas, og da er det Vegas til...
Kast ut en redningsvest.
Vi ses kl. 20.00.
-Telefonen din. -Hva står det?
"Paul middag. Ikke glem."
-Søren. -Mange utropstegn.
-Jeg glemte det. -Det var buksegleden, hva?
-Gå. Vegas. -Men... Ja. Vegas.
Jeg må slå opp med ham.
-Unnskyld, passordet ditt? -Vaffelhussmørbob.
-Søtt. -Ikke sant?
Jeg er her nå.
Dere to, parker der borte.
Ingen retur. Hva skal hun returnere? Det er en baby.
Jeg ringer og ser om hun vil ha det, men sist var det Brad som sa stopp.
-Hallo, Luke. -Paris, hei.
Kan du gi dem en salat uten krutonger? Ikke la dem lure til seg en Cola Light.
-Jeg ville si unnskyld for forleden dag. -Nei da.
Jeg har gjort dette i årevis, og av og til er jeg litt for rett på sak.
-Jeg tror kanskje jeg skremte deg. -Nei da.
Du må bare vite at jeg er god.
Jeg er fertilitetsverdenens Pablo Escobar.
Jeg har de beste varene, og jeg vil hjelpe.
-Takk, men... -Skjønner.
Du er en småbygutt. Du får melken fra kua.
Faktisk får alle melken fra kua.
Jeg tenkte jeg skulle gjøre det mer hjemmekoselig.
Jenter, dette er Luke Danes.
Jill og Jane er to av toppavlerne mine.
Unnskyld?
Jeg tenkte dere kunne prate sammen.
Still dem spørsmål. Utfordre Jill i håndbak.
Jeg tror du blir positivt overrasket.
Dragonfly Inn.
Michel, gi Lorelai telefonen.
-Hvem er det? -Michel!
Luke. Så godt å høre sirenens sang.
Finn Lorelai og si at det er to avlere som bryter håndbak her,
-og jeg trenger hjelp! -Hva?
Paris?
-Rory, hei! -Hva gjør du her?
-Jeg jobber. -Her?
-Der det er gamle eller defekte livmorer. -Jeg har ikke lagt på.
-Spiser du? -Nei, jeg skal ha kaffe. Jetlag.
Så skal jeg hjem til deg. Kan jeg overnatte?
-Absolutt. Du har nøkkelen. -Finn henne!
Jeg må et ærend først. Vil du bli med?
Ja visst. Damer, jeg kommer snart. Få avtalen i havn.
Unnskyld? Jeg tror ikke Wi-Fi-en fungerer.
Stor "S" i "smør". Ja, jeg er her fortsatt, Michel.
-Luke! -Ikke nå, Taylor.
Så når? Jeg har ringt, lagt igjen beskjeder,
til og med skjøvet lapper inn under døra di.
Og dem ga jeg rett til FBI.
Jeg vet at du har hatt septiktankproblemer.
Taylor, ser du at folk prøver å spise her?
Ja. Vet du hva som skjer etter at de har spist?
Det virker ikke.
Luke, jeg elsker denne byen. Hva med deg?
-Nei. -Unnskyld.
Er det stor bokstav i bob, kanskje?
Jeg tror denne byen er skapt for storhet.
Den har alt som trengs.
Det gjelder bare å finne noe spesielt
-som får den i mål. -Som en kloakk.
Ja, for når man har kloakk, er man en del av noe større.
-Sånn som universet, men mer hygienisk. -Taylor...
Beklager. Passordet virker ennå ikke.
Så klart virker det ikke! Det er falskt!
Han har delt ut falske passord siden han fikk Wi-Fi!
Hvor dumme er dere egentlig?
Han vil ikke dele ut passordet,
for han vil ikke at dere skal sjekke Facebook,
svare på e-poster, YouTube Zoella eller hva enn det er dere driver med.
Dette er ikke kontoret deres! Det er en kafé! Gå hjem!
Betal for Wi-Fi! Det gjør jeg.
Jeg kan ikke...
Vet dere hva? Glem det.
Jeg tok feil. Du fortjener ikke toaletter som aldri er tette.
Taylor!
Seriøst?
Nå som jeg har fått...
Litt av en uke.
-Hei! -Pokker!
Kom tilbake!
Slutt! Hva feiler det deg?
Jeg sa det! Min by, mitt hjørne!
Men jeg er søstera di!
-Du har ikke bevis. -Spør mamma!
Mamma lyger! Begynn å løpe, veslesøster!
Det var slutt det øyeblikket han ville gjøre noe kreativt.
Du og Doyle skilte lag.
Han er manusforfatter nå. Har du gått på kino i det siste?
-Vet det. -Plutselig bruker han jeans
og utvaskede rocke-T-skjorter til 200 dollar med band han aldri har sett.
Han flyr ut "til kysten", som om vi ikke er ved kysten alt.
Han drikker vodka for å unngå karbohydrater.
Så begynte han å selge ting, og da tenkte jeg: "Dette varer visst."
Jeg er så lei for det.
Det går bra. Jeg knuser ham i retten.
Ja visst.
Jeg skal bruke Def Leppard-T-skjorten til vindusvask.
Jeg har ventet en halvtime! Det er iskaldt!
Det burde du tenkt på før du ga meg fire stjerner sist.
Vil du ikke løse det på en grei måte?
Dere har barn sammen, og dere var et bra lag en gang.
Det var før Brett Ratner ga ham nøklene til bassenghuset.
Greit, damer. Dere er fremme.
-Takk, Kirk. -Bare hyggelig. Velkommen igjen.
-Har Lane skjøteledning? -Jeg kan sjekke.
Jeg vet at dere var venner, men hvis vi må lage T-skjorter...
-Team Paris for alle pengene. -Takk.
Kan du si at han befølte deg på julefesten
-i forklaringen? -Nei.
Du er alt jeg har. Barnevakten ser ut som Benicio Del Toro.
Du er her.
Husk å ringe moren min med vurderingen!
Lane, du husker Paris.
-Ja. Hei. -Hei.
-Trenger du fortsatt eskene dine? -Ja. Absolutt.
Kirk, kom igjen!
-Jeg fikk Zach til å hente dem. -Bare hyggelig.
-Takk. -Ikke se på meg. Jeg er ikke meg selv.
-Hva ser du etter? -Lykkeantrekket mitt.
-Er det en heiagjenguniform? -Akkurat sånn.
-Er huset deres? -Ja.
-Hvem får det i skilsmissen? -Hva?
-Lane, er han seg selv ennå? -Nei.
Skal du sove på gjesterommet?
-Nei, bare ta det, Brian. -Kjøpte du øl?
Det skal være litt der.
-Kan jeg hjelpe? -Ja. Sjekk denne esken.
En rød kjole, gulvlengde.
Rød kjole, gulvlengde. Denne er pen. Bruk denne.
Det må være lykkeantrekket.
Condé Nast-møtet er om to dager. Jeg må finne det antrekket.
-Er han seg selv nå? -Nei!
Jeg ba ikke om forfremmelsen, ok? Gi deg.
Det er ingenting i veien med å forsørge familien.
Den er ikke der.
Jeg er meg selv. Steve! Kwan! Kom inn!
Hjelp tante Rory med å finne antrekket.
-Hvem stod for arbeidet? -Hva?
-Dem. Friedman? -Jeg...
-Rasouli? Mendelssohn? -Jeg fødte dem bare.
Greit. Ikke si det.
-Hei. -Som svar på de 43 000 paniske beskjedene:
Du har ingenting til rens.
-Søren. -Seriøst, det var Kopelson, ikke sant?
Ikke naturlig. Sakene til mannen din er ikke symmetriske.
Hva?
Den er ikke her. Kanskje hos mormor.
-Hvordan var det i London? -Flott.
-Hvor bodde du? -Hos Didi. Som alltid.
Så kult at du har en venn som heter Didi. Du er så fredager på ABC.
Har du snakket med mormor?
-Hvordan det? -Det har vært stille om krangelen.
-Jeg har hatt det travelt. -Ring.
-Tin ut situasjonen. -Greit.
-Når? -Når det føles rett.
-Dere er begge sta. -Hun begynte.
Bør vi ikke gi henne mye spillerom nå?
Hun har jo mistet mannen sin.
Hadde du noen gang forestilt deg mormor uten morfar?
-Nei. -Sjekk hvordan det går.
Greit. Jeg skal sjekke.
Bra. Mens du er der, kan du finne antrekket mitt.
Eleven overgår læreren.
-Flott. -Hva da?
Condé Nast-møtet ble utsatt igjen.
Beklager. Så du trenger ikke antrekket?
Du skal.
-Å nei. -Hva nå?
Stakkars Paul.
-Du må... -Jeg vet det.
-Greit, nå gjør vi dette. -Ja!
Mener de alvor?
Én, to!
-Mamma? -Hola, hallo.
Mamma!
Sett den esken nede.
Kom opp igjen og hent presangene.
-Mamma, er du her? -Lorelai? Visste ikke at du skulle komme.
Fy faen!
Berta, disse eskene må ut.
-Hva? -De skal ut.
Ta eskene. Bra.
-Ringte du? -Gjorde jeg?
For det passer dårlig i dag.
Hva er det som skjer? Hvem er disse folkene?
-Det er Berta. -Jeg kjenner Berta.
Bertas ektemann.
Nei, det er ektemannen, det er broren hans,
-og de er vel foreldrene til noen. -Og ungene?
Jeg trodde alle var hennes, men nå er jeg ikke så sikker.
-Nei, denne skal vekk. -Mamma, hva... Kan vi få et øyeblikk?
Greit. Kan dere gi oss et øyeblikk sammen?
"Alene" ser ut som luft i magen.
Jeg har ikke andre måter å kommunisere på.
Leonard Marlins datter jobber for FN, og hun kom hit.
Hun vet heller ikke hvilket språk det er.
Hva er det som foregår her?
-Med huset, altså? -Begynn med huset.
Jeg blir kvitt rotet i livet mitt.
-Hørt om Marie Kondo? -Nei.
-Ikke? -Nei.
-Hun er japansk. -Greit.
-Fortsatt ingenting? -Japansk?
-Ja. -Nei.
Hun skrev en bestselger om å bli kvitt rotet. Så jeg gjør det.
Det begynte å bli klaustrofobisk.
Jeg våkner om natta og føler at huset krymper rundt meg.
-Som om jeg ikke får puste, skjønner? -Ja.
En av damene i hageklubben min kjøpte en bok,
The Life-Changing Magic of Tidying Up.
Hun sa det gjorde alt bedre. Følger du med?
-The Life-Changing Magic of Tidying Up? -Hørt om den?
Skrevet av japaneren Marie Kondo?
-Ja. -Nei.
Folk sverger ved henne.
Hun ber deg ta frem alt du eier, og legge det i hauger på bakken.
Så plukker du opp hver eiendel og holder på den.
Hvis den gir deg glede, behold den. Hvis ikke, kast den.
Ingen glede.
-Han tar spisestuestolene. -De gir meg ingen glede.
Denne esken må teipes igjen.
Dessuten, hvis jeg får en dødelig sykdom,
vil jeg flytte til Washington for å dø. Det er lov der.
Å dø? Det er lov å dø?
Med verdighet og når man velger det selv.
Jeg skal dø der, så må du sende meg hit for å begraves,
og det koster en formue, har jeg oppdaget.
Så det er en konvolutt i safen der markert med "likfraktspenger".
Jeg kan også dra til Vermont,
men vi var på ferie der en gang, og det var grusomt.
Ekorn.
Så da blir det Washington.
Det er midt på dagen.
Smak. Se om den gir deg glede.
Herregud. Jeg har ikke sittet på seks timer.
Skål.
Kom igjen, mamma, snakk med meg.
Hvorfor har du jeans?
-Hva? -For det er skremmende.
Jeg begynte prosessen med skapet.
Ingenting der ga meg glede, så jeg slapp opp for klær.
Vet ikke hvor denne kom fra.
-Den er min. -Er den?
Så du ikke Billy Squier-lappen på rumpa?
-Du kan få den tilbake. -Jeg har ikke lengtet etter den.
Jeg må jobbe videre. Kjøkkenet er det neste.
Stopp. Du vil ikke ha noe igjen.
Det går bra. Det jeg har, gir meg glede.
Mamma...
...ingenting gir deg glede nå.
Ingenting. Ektemannen din døde nylig.
Når det har gått litt tid og du innser at du har gitt vekk de nøye utvalgte sakene,
kommer du til å drepe Marie Kondo.
Så må du i fengsel med den buksa,
og den mystiske Winchester-familien blir boende her i ballkjolene dine.
-Jeg vet ikke hvordan dette gjøres. -Hva da?
-Livet. -Mamma...
Vet ikke hva jeg skal gjøre.
Jeg har glemt hvilken side av senga som er min.
Jeg var gift i 50 år.
Halvparten av meg er borte.
Du skjønner ikke.
-Jeg skjønner. -Det kan du ikke. Du er ikke gift.
-Luke og jeg er så godt som. -Dere er romkamerater.
En dag går du og finner en ny en.
Jeg hadde en ekte partner i 50 år, og nå er jeg alene.
Er du fortsatt med i sørgegruppen?
-Herregud, nei. -Hvorfor ikke?
Alle de kvinnene med røde neser og Skechers.
-De sitter der og klager. -For en irriterende sørgegruppe.
Når det er min tur, er det ikke tid til å snakke om meg.
-Ja vel. -Jeg har problemer. Jeg kan ikke hjelpe.
Hva med å gå til noen alene?
-Hva mener du? -Bare du og dem.
-Hvem? -En person.
-Hva slags person? -En normal person
med kontor og reseptblokk.
-En psykiater, altså. -Det går også an.
-Du vil sende meg i terapi. -Til du føler deg som vanlig.
Jeg visste det. Du har villet fått meg til psykolog
siden du så den Tony Soprano-serien.
Nei da. Men det så kult ut, ikke sant?
-Nei. -Er det så farlig?
Jeg er ikke sprø.
Nei. Du lider. Det er ukjent område.
Hvis det hjelper, er det så farlig?
-Jeg skal vurdere det. -Greit. Men tenk godt på det.
-Ja da. -Hvis du gjør det, engasjer deg.
Gjør en innsats.
-Ja. -Hopp uti med begge føttene.
Fem, seks dager i uka. Ta en full Woody Allen.
-Skjønner. -For han er helt normal nå.
Jeg lover, Lorelai.
Jeg får prøve å få tilbake soveromsmøblene.
Men først, vil du ikke...
Hva?
Herregud, ja.
Danesy-gutten!
Kler du opp hunden utenfor hjemmet også nå?
Han ville ut blant folk. Helt ny verden.
Jeg kan bare støtte ham med ømhet, og uten kritikk.
-Så det er meg. -Ja.
-Og det er. -Bestillingsblokka og blyant.
Ja visst. Og baseballuen?
Hodet er for stort. Dine passer ikke.
-Greit. Vi tar en drink. -Greit.
Kompis!
-Vil jeg vite hva det... -Nei.
-Det vil du ikke. -Greit.
-Hva er det? -Ingenting.
-Hva skjer? -Paris sender meg bilder av mulige...
Hun er høy. Skal vi starte basketlag?
Sa du ikke at vi ikke skulle?
Jeg sendte e-post om at vi la det på is.
-På is? -Henla det?
Bare si nei.
-Ja, lagt på is. -Nei.
Det betyr at man gjør det senere. Skal vi det?
-Nei. Du sa nei. -Og du sa nei.
Begge sa nei.
Vi trenger ikke surrogatmor.
Gjort. Nå tar vi den drinken.
Greit.
To store gløgg.
Hei, Kirk. Fridag fra Ööö-ber-driften?
-Vet ikke hva du snakker om. -Du vet. Ööö-ber.
-Nei. -Kirk, Ööö...
Slutt med den lyden.
Hvis noen fra det flotte Uber-foretaket eller deres kjekke advokat tar kontakt,
si at det var broren min,
ikke jeg, som skjødesløst brøt varemerkelovene og begikk svindel.
Dirk har alltid vært en skuffelse for familien.
-Gløggen deres. Neste! -Kirk...
Greit. Bilen din er ferdig.
Kan ikke garantere at den kommer seg hjem eller ut av bensinstasjonen.
Vedder på at den gjør det.
Hent den. Den går på tomgang. Vil ikke skru den av.
Vi kommer straks. Glad i deg.
Kjøp ny bil.
-Hvor er Paul Anka? -Jager etter skøytegjengere.
Huff da. Hei, mamma.
-Du tok den. Det gjør du aldri. -Ja.
-Det gjør jeg vel. -Er du full?
-Hva kan jeg hjelpe med? -Jeg ville si at jeg fulgte rådet ditt.
-Er du full? -Jeg har psykolog.
-Du tuller. -Linda i hageklubben er bipolar,
så jeg spurte om hun hadde noen anbefalinger.
-Smart. -Hun er så hyggelig.
-Linda? -Nei. Psykologen.
Linda er et mareritt. Hun gråter om teen er kald.
Men psykologen er flott. Veldig fint kontor.
Hun har et stearinlys som lukter så godt at jeg kjøpte et selv.
Så flott.
-Jeg kan kjøpe et til deg. -Greit.
Jeg har time en gang i uka, og vi bare snakker sammen. Om alt.
-Eller ingenting, hvis jeg føler for det. -Så bra, mamma.
Hun ba meg kaste Marie Kondo-boka.
-Jeg liker henne alt. Jeg gjorde noe bra. -Sannsynlighetsteorien.
Jeg kjøpte notatblokk for å skrive ned alt jeg vil snakke om.
-Da glemmer jeg det ikke. -Fornuftig.
-Jeg sa det var din idé å dra dit. -Gjorde du?
Ja. Takk, Lorelai.
Takk for at du foreslo det. Jeg tror det er akkurat det jeg trenger.
Det gjør meg så glad, mamma. Seriøst.
-Jeg vil gjerne at du skal treffe henne. -Greit.
Kanskje du kan bli med neste gang.
Jeg vil gjerne møte psykologen din.
Er det sant? Flott. Jeg har time på tirsdag klokka 15.00.
Tirsdag passer nok.
Flott! Du kommer til å elske henne.
-Jeg tekster deg adressen? -Tekst i vei.
-Ses da. -Ses, mamma. Ha det.
Hva slags anfall er det?
-Er du gal, eller? -Hva er det?
Du skal i terapi med moren din!
-Nei. Hun vil jeg skal møte henne. -Jo, det skal du.
-Hva tror du det betyr? -Luke, hør her.
Moren min fulgte rådet mitt. Forstår du?
Rådet jeg ga henne. Hun fulgte det.
Det har aldri hendt før. Aldri.
Hun har en god følelse, og ville at jeg skulle treffe...
Pokker! Jeg skal i terapi med moren min!
-Huff da. -Kom nå.
TIL MINNE OM EDWARD HERRMANN
Oversatt av: Birthe Lorgen