UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
- Știu că vor să arate bine. - Așa e firea omului.
Dar, ca să ajungă la piscină, merg prin soare.
- Așa-s mai sexy. - Nu e logic.
E un uriaș dezastru în lanț.
- Burtă la orizont ! - La naiba !
Dacă ideea e să te răcorești în apă...
Îmi place încotro te îndrepți.
...de ce nu stau acasă ?
- Să facă o baie. - Nu-i așa ?
Logica e impecabilă.
- Cerule ! - De ce nu te dezbraci de tot ?
În plus, apa din cadă nu conține chimicale.
Clor și alți dezinfectanți.
Și lichide pe care nu le mai amintim.
- Pipi. - Am zis că nu le amintim.
Copiii lasă litri de pipi în piscină.
- N-ar trebui să fie cișmea aici. - Apa băută trebuie să ajungă undeva.
Oamenii nu se gândesc.
- Cerule ! - Ce e ?
E Pat.
PISCINA MUNICIPALĂ STARS HOLLOW DESCHIDEREA DE ZIUA EROILOR
VARĂ
- A trecut. - Locul ăsta e minat.
Bună !
E în regulă. E Andrew și are cămașa pe el.
- Ce bine ! - Bine te-ai întors !
Nu m-am întors. E doar o ședere temporară.
- Am auzit altceva. - Așa e.
La librărie, toți spun că te-ai întors definitiv.
- Nu m-am întors definitiv. - Bine.
Împrăștie vestea.
Ați auzit ? Cineva a vandalizat magazia cu colaci de salvare.
Nu !
Încuietorile-s blocate,
iar copiii-s supărați că nu-și pot lua colacii.
Apropo, bine te-ai întors.
- Nu m-am întors. - Se pare că da.
Luke se va supăra, a donat bani pentru magazie.
Lasă-l pe Luke, Steve și Kwan sunt furibunzi.
Sunt doi, dar, când se înfurie, fac cât cinci coreeni mititei
și își vor vărsa năduful pe mine și pe Lane.
Unde sunt ?
La cișmea, apoi vor vrea să intre în piscină.
- Mda. - Ce-ți spuneam ?
Dacă vezi vreun colac, anunță-ne !
- Eu zic că s-a întors. - Nu s-a întors.
Ce cald e !
Nu știu de ce am venit aici.
- Bine te-ai întors ! - Nu m-am întors.
- Ce bine că s-a întors Rory ! - Știu.
Avea logică. Mereu am vrut să studiez chimia.
- Îmi plac laboratoarele. - Și mie.
- Retorte, cleme. - Eprubete, becuri Bunsen.
Dar îmi place și filozofia. Nu mă satur de metafizică.
Eu am încurcat-o când am copiat la un examen de metafizică.
M-am uitat în sufletul unui băiat.
- Ai făcut metafizică ? - Nu eu, Woody Allen.
- Woody Allen a făcut metafizică ? - E din Annie Hall.
- Mă uit doar la filme mute germane. - Îmi amintesc faza asta.
- Când ți-ai găurit nasul ? - Citește Constituția.
Am 22 de ani. Îmi ornez corpul după cum îmi place.
Ai dreptate. Fă-ți câte găuri vrei.
- Stai cu noi ? - Dacă apuc.
Am făcut și cursuri de lingvistică.
Doar e MIT. Noam Chomsky străbate holurile.
L-am întâlnit. Am discutat și am râs cu el.
E idolul meu.
N-o am cu Noam.
Chestia asta funcționează ?
- De ce te ridici ? - Mai aduc niște brânză.
- O aduc eu, sunt ridicat. - O aduc eu.
Ce faci înainte de studiile postuniversitare ?
Călătoresc cu prietenii.
Susținem legalizarea marijuanei.
- Ce anume ? - Ține de libertățile civile.
S-a întâmplat să fie marijuana.
Nu mai sună amuzant.
- Tu fumezi marijuana ? - Nu.
- La ce ne uităm ? - La The Returned.
Varianta franceză ?
Nu știu cât o să rezist.
Ia un energizant, bea o cafea.
Trebuie să spargem acest tipar tragic.
Ce tipar ?
Vedem un episod și jumătate,
- ...apoi obosește și adoarme. - Mă trezesc la 5.00.
Apoi mai vrea să-l vadă după o săptămână.
Dar uită jumătatea de episod
și pe cel dinainte.
Așa că o luăm de la capăt.
Asta se pedepsește cu pușcăria, Luke.
Îmi iau un avocat. April, mergi la Drept.
Avocații sunt fasciști.
Îți amintești primul episod ?
Da, erau niște francezi într-un orășel.
- Iar unii sunt morți. - Serios ?
Cerule !
MESAJE VOCALE NOI: 4
Parcă m-am întors în timp. Nu-i ciudat să te întorci ?
- Nu m-am întors. - Nu ?
Nu. Adică sunt aici, dar... Las-o baltă !
Salut, din nou !
- Fumez marijuana. - Mi-am închipuit.
Să nu-i spui tatei.
Nu cred că se supără, dacă nu te urci pe un motostivuitor.
Da, motostivuitor. Ai simțul umorului dezvoltat.
- Mersi. - Al meu nu-i prea dezvoltat.
Dar încerc. Am cumpărat o carte cu bancuri.
Cred că e bine.
E greu să ai simțul umorului azi, în facultate.
- April ? - Am mințit, nu l-am întâlnit pe Chomsky.
Am fumat marijuana o singură dată.
- După aia am mâncat multă brânză. - Nu-i nimic.
- Încă nu mă regăsesc. - Nu-i nimic rău în asta.
Cred că am un atac de panică.
Să-ți aduc niște apă ?
- E foarte ciudat aici. - La ce te referi ?
Să te văd în camera copilăriei tale.
Nu m-am întors definitiv.
E ca o carte poștală din lumea reală.
- Vrei să stăm cu mama și Luke ? - Mă doare nasul de la inel.
- Veniți aici ! - Imediat !
"N-o am cu Noam." Tocmai m-am prins.
April face o criză.
- Ce ? April ! - E în regulă, se ocupă Rory.
Pare mare, dar e tot un copil.
I-a zis lui Rory să-i scoată inelul din nas.
I-l scot eu, oricum nu-mi place.
Vrea să se ducă în Germania. Ți-am zis ?
Îi plac filmele germane.
O să stea la niște studenți veniți la schimb.
De unde bani pentru Germania ?
- De la mine. - Serios ?
- De unde altundeva ? - Să-și ia o slujbă.
- Rezolv eu. - Ești sigur ?
Da.
Bursa e doar parțială. Trebuie să acoperi diferența.
Dacă face și studiile postuniversitare...
- Aș putea contribui și eu... - Mă ocup eu.
Bine.
April e a mea. Mă ocup eu.
Bine. Te ocupi tu.
Rory îi arată înregistrările cu stepul pentru relaxare.
Fie binecuvântată !
- Salut ! - Te-am trezit ?
Aș vrea eu.
Am vorbit cu China câteva ore.
Tipul vorbea prea repede. Fusul orar mă termină.
De ce nu-i același fus orar peste tot ? Ce aiurea !
Așa este, e aiurea.
- Ești bine ? - Da, așa cred.
Nu știu. Am o stare aiurea.
- Te pot ajuta cu ceva ? - Nu.
Da.
Știu că am zis că revin în vreo două săptămâni, dar...
Nu mă lăsa baltă !
Am luat bilete la Matilda și vei călări ponei,
e un circ în oraș.
Nu, nu te las baltă. Mă gândeam doar...
Nu prea am nimic de făcut zilele astea,
mă plictisesc și mă gândeam să vin mai repede.
Chiar mâine.
E bine așa ?
Desigur. Ne distrăm săptămâna asta.
Va fi deosebit. Locul tău preferat, The Dorchester sau The Savoy.
- Stau la hotel ? - Păi...
Ea a venit în oraș ?
Da.
Cât stă ?
S-a mutat la tine ?
Da.
Când ?
- De vreo două săptămâni. - Bine.
- N-aveai de gând să-mi spui ? - Ba da.
Adică vrei să te aștept la hotel până când te furișezi să mă vezi ?
- Nu. - Ca o gheișă ?
- Nu-i drept așa. - Știu.
Știam despre Odette. Doar că...
E ciudat să stau la hotel.
Nu trebuie să fie ciudat.
Nu putem face cum am plănuit ?
Vino peste trei săptămâni și găsim o soluție atunci.
Te rog !
Rory ?
Bine, peste câteva săptămâni.
Abia aștept să te văd.
Și eu.
Cerule ! Simți ?
- Ce ? - Nu-i nădușeală.
Au aer condiționat. Nu mai transpirăm ca porcii.
Exceptând porcul lui Kirk.
- Salut, bine te-ai întors ! - Nu m-am întors.
Da, bine te-ai întors. Știam că o să te întorci.
Te înșeli, Bootsy, nu m-am întors.
- Așa pare. - Bine te-ai întors, Rory !
- Vă rog, puneți-vă de acord. - Vă place aerul ?
E prima vară când nu am pielea lipicioasă.
E minunat.
- Cunoști Gașca celor trecuți de 30 ? - Nu, ce gașcă ?
Un grup de tineri cam de vârsta ta.
Au făcut facultatea, au plecat în lume,
dar nu s-au adaptat
și s-au întors în vechile lor camere, ca tine.
- Nu m-am întors. - Și acum stau împreună.
Cei de acolo.
Scoate pantofii și bilele, mâine mergi la bowling.
N-am minge și nici pantofi.
- Știai de Gașca celor trecuți de 30 ? - Da, toți o cunosc. Salut !
Nu încuraja chestia asta.
Vă rog să luați loc.
Sper că vă place aerul răcoros de aici.
Și sper să vă placă anunțul important din această seară.
- Pare interesant. - Dă-i drumul, Taylor !
Doamnelor și domnilor, Stars Hollow va...
Ce naiba e asta ?
- Ce ? - Ce naiba e asta ?
- Nu înțeleg ce spui ! - E aerul condiționat !
Te-am auzit.
Parcă-i cutremur !
- Prăjituri cu mure ? - Ce ?
- Ai zis ceva de prăjituri cu mure ! - Taylor, oprește-l !
Acum mi-e poftă !
Nu pot ! Se oprește singur !
Se sperie Gașca celor trecuți de 30 de ani !
Sunt foarte sensibili !
Mai trebuie reglat.
Revin la anunț. Dar, mai întâi, o introducere.
Scade numărul turiștilor pe timpul verii.
Și la piscină au scăzut veniturile,
după ce recenta mână criminală a distrus magazia cu colaci de salvare.
Ce e cu magazia mea cu colaci de salvare ?
Parcă nu voiai să se știe că ai donat-o tu.
Nu, dar e magazia mea.
Va începe Festivalul Verii, ceea ce-i bine,
dar ne gândim că, dacă-l vom extinde,
vor veni mai mulți turiști.
Am plăcerea să vă anunț... Stars Hollow: musicalul !
- Îmi place ideea ! - Sună interesant.
Va fi istoria orașului, pusă pe muzică.
Scenariul și versurile, subsemnatul.
Muzica îi aparține unui tânăr compozitor foarte talentat.
A locuit cândva în Brooklyn.
Nat Compton.
Nat e cel care stă acolo.
El va fi și regizor.
Să-l aplaudăm !
Parcă e un Umblător Alb.
Cel mai greu e să găsim interpreta principală.
Trebuie să fie o cântăreață bună, o actriță talentată,
o dansatoare agilă și o cioplitoare îndemânatică.
- Trebuie să cioplească ? - Mimează.
Cum mimezi cioplitul ?
Da, s-ar vedea că nu există așchii.
Taylor, valoarea stă în detalii.
Am nevoie de voluntari
pentru comitetul consultativ.
Veți veni la câteva spectacole și ne veți oferi idei
ca să iasă cât mai bine. Cine se înscrie ?
- Pare interesant. - Ce anume ?
Comitetul consultativ. Mă ofer voluntară.
- Cum stai cu timpul ? - E 20.30.
- Te-a întrebat cum stai cu timpul ! - I-am răspuns !
- Pentru comitet ! - Îmi fac timp.
- Mă înscriu și eu ! - Babette, avertizează-ne !
- Pare interesant. - Foarte interesant.
Sper să aibă succesul dorit de Taylor !
Repet, avertizează-ne !
Trebuie să aibă succes !
Dacă Taylor vrea să aibă succes, să danseze pe scenă
în chiloții lui largi !
A fost scos din context.
Cine se înscrie în comitetul consultativ ?
- Eu. - Și eu.
- Mă bag și eu. - Deci Lorelai, Tom și Sophie.
Sunt aici, Taylor.
- Pot ajuta și eu. - Și eu.
Îmi place spiritul comunității.
Programul va fi anunțat.
Și ultima chestiune.
Din păcate, mai puțin plăcută.
Revenim la magazia cu colaci de salvare ?
Cui îi pasă de magazie ?
- Eram doar curios. - Dacă ești curios, ia-o de nevastă.
După 89 de ani, Stars Hollow Gazette se va desființa.
- Serios ? - O să duc dorul cupoanelor.
- O să duc dorul poemului. - Da, cel cu anotimpul.
Nu mai apare din cauza banilor ?
Nu, încă mai aduce profit.
Dar editorul ziarului, Bernie Roundbottom...
Haide !
Bernie s-a retras și nu găsim un înlocuitor calificat.
- Asta e. - A făcut treabă bună.
Nu-i rău, 89 de ani.
Sunt singura șocată de această veste ?
Am discutat despre închiderea ziarului
în alte ședințe, înainte să te întorci tu.
Nu m-am întors.
Am crezut că te-a informat Gașca celor trecuți de 30 de ani.
Nu socializez cu ei.
Dacă nu mai sunt și altele...
Dar magazia cu colaci de salvare ?
Serios ? Luați-vă o cameră !
Ce-i cu ea ? E stricată și închisă peste vară.
Au fost găsiți făptașii ?
Oare cum vor arăta copiii lui Luke făcuți cu magazia ?
Vrei să taci ?
Mă scuzați, toată lumea atenție la mine !
Nu chiar toată lumea...
Închiderea ziarului local în felul ăsta,
cu tradiția și istoria lui,
fără cel mai mic efort de a-l păstra pare...
...greșit.
Tot îl închidem. Noapte bună tuturor !
Cum rămâne cu magazia mea ?
- Te așteaptă în pat. - Taci, Bootsy !
- S-a dus anonimatul tău. - Dă-l naibii !
Dacă lor nu le pasă, nici mie nu-mi pasă.
Ăsta-i spiritul !
Ce zăpușeală azi, pe cuvântul meu !
E sufocant, asta e.
Brandon, s-a terminat.
Mersi, Brandon.
Sunt nebună după băiatul ăsta.
Da, azi s-au întors mulți dintre favoriți.
- E și Fund Mare. - Și bunul nostru amic, Grasul Pat.
- E din Grașii de Sus, din Maryland ? - Așa cred.
Au stricat rău magazia.
- Se poate repara ? - Încerc.
Scuzați, sunteți dl. Hasselhoff ?
SALVAMAR
- Nu discut despre tricou. - Nu discutăm.
Dewey, puțin mai la dreapta.
Când soarele se deplasează, e indicat să muți și umbrela.
- Da, milady. - L-am învățat să-mi spună așa.
N-ai pic de rușine !
Fără sărituri de pe margine ! Respectați regulile !
Gata, toată lumea afară din piscină !
Acum ! Haideți !
Dă-i unui bărbat un tricou de salvamar și i se urcă la cap.
Mi-e somn. Cred că o să dorm, Brandon.
- Da, Khaleesi. - Și asta e bună.
Somn ușor !
- Te-ai întors ! - Nu m-am întors.
- Vorbesc cu Michel. - Bună, Michel !
Bună, Rory ! Da, m-am întors ieri.
- Cum merge hanul, bine ? - Păi...
Bine. Frederick mă pune să vin aici, între copii,
ca să mă obișnuiesc, când vom face și noi.
E corect "vom face" ?
- Sau "veți avea". - În fine.
Îmi va fi greu să mă prefac că sunt tată.
Bine, pa.
Uau !
Nici măcar nu m-a anunțat că s-a întors.
- E francez. - E mult mai mult de-atât.
Stars Hollow Gazette e primul ziar pe care l-am citit.
Ziarul.
Mi-a stârnit pasiunea pentru scris.
- Cerule ! - Ce e ?
- Vine. - Bună !
- Bună, Pat ! - Bună, Pat !
- Bine te-ai întors, Rory. - Nu m-am îngrășat... Adică întors.
Vă place la piscină ? N-aș fi zis că sunteți genul.
- Știi... - Nu...
- Uneori. - Se mai întâmplă.
- Vă las. - Bine.
- La revedere, Pat ! - Pa !
Ce stresant e aici !
Dewey ? Aranjeaz-o !
E amuzant !
Avem toate informațiile tale.
Respectă partitura și impresionează-i.
Bună !
- Bună ! - Bună !
Bună, Babette, Patty !
Avem treabă !
Ai partitura, d-le Înalt, Brunet și Surprinzător ?
- Da, e în regulă. - Te numești Kevin ?
Cred că te sun mâine.
Babette, nu !
Coada e acolo ! Succes, Kevin !
- Mersi mult. - Ne-ai stricat lipeala.
Nu o încuraja !
Dispăreți !
Lorelai !
- Cerule ! - O cunoaștem ?
Claudia !
- Cerule ! Bună ! - Bună !
Tot pentru audiție ?
Nu, eram în trecere cu fiica mea.
- Ea e Rory ? - Da, ea e.
Rory, ea e Claudia.
- Bună ! - Terapeuta mea.
Bună !
- Bună ! Participi și tu ? - Sunt în comitetul consultativ.
Îmi pui o pilă la regizor ?
Desigur.
- Orice ajutor e bun. - Bănuiesc că da.
Baftă la ce vrei tu !
Ce e ?
- N-ar fi trebuit să te vindece ? - Așa cred.
Ai încurcat-o !
Sunt extaziat ! Am reușit ! Am găsit interpreta principală.
- Bravo, Taylor ! - Nu-mi venea să cred ce CV are.
Are tot ce-i trebuie. Cântă, dansează, cioplește.
Numai s-o vedeți ! Și ce picioare are !
E cea mai frumoasă femeie din viața mea.
Persoanele de față se exclud, așa-i ?
Nu, e cea mai sexy femeie pe care am văzut-o până acum.
Și a fost Cizme deocheate.
- Adică a jucat în Cizme deocheate. - Nu, a avut rolul principal.
A fost personajul Cizme deocheate.
Dar nu-i numele ei.
N-a existat un astfel de personaj. Am văzut piesa.
Da, și eu.
Mă scuzați, doamnelor, mă întorc la treabă.
Stars Hollow montează un musical impresionant,
și nu apare în ziarul local.
De ce ? Pentru că nu mai există ziarul local.
- Ce păcat ! - Păcat ? Asta-i tot ?
Fata a fost Cizme deocheate.
A jucat în Cizme deocheate ! Numele ăsta nu există !
- Nu e corect. - Exact. L-am văzut de două ori.
Nu se poate închide ziarul local.
Nu-i echipa Spotlight de la Boston Globe.
Nu va scrie despre intrigi sau preoți pedofili,
fiindcă avem un singur preot în oraș. Și e om bun.
Nu e vina ziarului.
- Ne vedem acasă. - Pe ei !
Lume, mă căutați ?
Lăsați supărarea Mai bine anunțați
Bernie s-a întors
Am fost plecat mult timp Și sigur că am multe de povestit
Serios, faceți-vă comozi
Taylor, să nu închizi Stars Hollow Gazette !
- Ce-a fost asta ? - A vorbit Khaleesi.
Gata, Brandon. Să nu închizi ziarul !
Există de 90 de ani și e important pentru cetățeni.
Spune-i lui Bernie Roundbottom.
Pescuitul în Boca Raton e mai important pentru ingratul ăla.
Deci e nevoie doar de un editor, așa-i ?
Cineva care să cârmească nava ? Ți-ai găsit omul !
Ce pregătire ai ?
- Sunt aici. - Începutul e bun.
Am o diplomă în jurnalism obținută la Universitatea Yale. E bine ?
Nu-i rău, dar n-o să mai poți sta cu Gașca celor trecuți de 30 de ani.
- Te-ai gândit ? - Mă adaptez.
- Discutăm salariul ? - Presupun că nu există.
Ești angajată. Vino să te prezint echipei.
După tine !
Ascultați, am vești bune !
Am găsit editorul și ziarul este salvat.
Unii dintre voi o cunosc.
Rory Gilmore, absolventă la Yale și ziaristă profesionistă.
Începe imediat.
O să dureze până o să vă rețină numele,
dar vreau să colaborați cu ea
și s-o susțineți din toată inima,
cum ați făcut cu Bernie Roundbottom. Haideți s-o întâmpinăm cum se cuvine.
Bună, eu sunt Rory.
Esther.
Charlie.
Bine, am reținut numele.
Aveți camerele opt și nouă pentru patru nopți.
Aveți confirmarea pentru cină la 18.30.
Luați astea, vă rog. Aveți două cocteiluri din partea casei.
- Minunat. Mulțumim. - Dar nu vreau să omit pe nimeni.
Avem niște micuți pe-aici ?
- Noi suntem micuți ! - Nu vă văzusem.
Pentru frumoșii ăștia doi, acadele din partea casei.
Dacă vă plac acadelele.
- Da ! - Mult !
Luați câte una. Când zic una înseamnă două.
- Mulțumim ! - Ședere plăcută !
- Mulțumim. - Da.
De la unu la zece, cât de mult am părut un pedofil ?
- Șase. - Din ce în ce mai bine.
- Lorelai ! - Da ?
Știi că am avut o aniversare ?
- Desigur. - Una importantă, un reper în viață.
- Cincizeci ? - Patruzeci.
- N-am 50 de ani. - Nici 40 nu ai.
- N-am 50 de ani. - N-aveai 17 când te-am cunoscut.
Așa-i când cunoști oamenii de mult timp. Îți pot calcula vârsta.
- Ești undeva pe la mijloc ? - Da, pe la mijloc.
Mă scoți la un pahar, diseară, ca să sărbătorim ?
- Desigur. - Și să discutăm ?
Desigur, discutăm.
Sunteți familia Mitchell ! Vă așteptam.
Și cine-i îngerașul ?
Parcă a venit direct din rai.
Bună, intrați !
Bine ați venit la Barul Secret. Cu ce vă servesc ?
Martini. Rece, sec, cu lămâie.
Aveți tequila lui George Clooney ?
Cea pe care o bea noaptea, când sărbătorește cu prietenii ?
- Avem Jose Cuervo. - Face gașcă cu George Clooney ?
Un păhărel de Jose, cu sare pe buza paharului.
- Imediat. - Mersi.
E multă lume în seara asta.
Da, e animat locul.
Deci...
"Nevastă-mea plânge sus. Aud mașini apropiindu-se de casă.
Consigliere, ar fi cazul să-i spui lui Don
ceea ce pare să știe toată lumea."
- Poftim ? - E din Nașul.
- Iar Nașul ? - Are citate pentru orice situație.
- Tu n-ai nevastă. - Nu-i chiar precis.
- Și cine e Don ? - Michel...
Plec.
Nu mai am citate.
N-am fost doar în concediu. M-am întâlnit cu cei de la Hotelul W.
Cu experiența, priceperea și farmecul meu, să nu râzi...
- Nu râdeam. - Ușile îmi sunt deschise.
- Slujbe bune, bine plătite. - Nu pot zice că-s surprinsă.
- Mersi. - Mersi.
Voiam să te întreb, înainte de a decide,
există vreo posibilitate să extindem hanul ?
Să-i adăugăm o baie termală, sunt făcut să mă ocup de așa ceva.
Michel, avem în jur o rezervație naturală, o bandă pentru pompieri
și o mlaștină protejată.
Pot băga oaspeții în hambar numai dacă mănâncă ovăz.
Vreau mai mult, mai multă răspundere. Mai mulți bani.
- O să avem un copil. - Da ?
Cred că Frederick a comandat unul. Trebuie să verific. Oricum...
Nu pot sta într-un loc la nesfârșit.
Știu.
Cred că ar trebui să accept slujba de la W.
- Șase ! - Șase !
Liber !
Și dacă te plătesc mai bine ?
Deja mă plătești prea mult. Îmi dai din salariul tău.
Crezi că nu văd dincolo de oglindă ?
Am văzut registrele. Eu vreau bani. Tu ai nevoie de cineva plătit mai puțin.
Nu poți nega asta.
Ce s-a întâmplat ? Băutura e acră ?
- Mă abțin să nu plâng. - Să nu plângi.
Dacă plângi, plâng și eu. Nu pot fi văzut plângând aici.
- Deja e rău că am venit aici. - Încerc să mă abțin.
Lane, melodia asta lentă nu ajută deloc.
Cântă ceva mai vesel, te rog.
E mult mai bine !
Recunosc, de mult n-am mai simțit atâta energie și entuziasm
în redacția de știri a Stars Hollow Gazette.
Da, e ca într-un film de Aaron Sorkin.
Nu-i așa că-ți place ? E important să-ți placă.
Îmi place. Chiar acum mă distrez cu MS-DOS.
Dacă ai probleme, Esther e specialistă în computere.
- Esther ? - Da ?
Ce știi despre MS-DOS ?
- E un actor ? - Nu, un sistem de operare.
Îl știu din Halt and Catch Fire, dar n-am urmărit cu atenție serialul.
Dl. Roundbottom mi-a lăsat instrucțiunile. O clipă !
"Pornește computerul." L-ai pornit ?
Numai în ureche nu i-am suflat.
"Introdu discheta." Ai discheta ?
- Nu mai contează, Esther. - Mă bucur că te-am ajutat.
Ceva nu se leagă aici.
Scoatem abacul și vedem.
Tipărești poemul pe prima pagină, da ?
- Poemul ? - Da, un poem.
Avem un poem dedicat anotimpului în fiecare număr publicat.
Știu, citesc ziarul.
- Mă gândeam la altceva. - Bine.
Editorul alege. Las în seama ta.
La revedere, Taylor !
- Trebuie spălată cana de cafea. - Cu picamerul.
Bună, Taylor ! Am venit s-o văd pe Perry White.
Lucrează, să n-o deranjezi prea mult.
- Șase ! - Șase !
Am avut o zi lungă și grea.
Și eu.
Un birou magic.
E un scotch vechi ?
Da, pe etichetă scrie "Păstrat pentru Ziua Victoriei".
Până la fund.
L-am trezit pe Charlie.
Tocmai m-am despărțit de Michel la Barul Secret. Pleacă.
Serios ?
Am trei luni să-i găsesc un înlocuitor.
- Zice că n-ar fi timp suficient. - Modest ca întotdeauna.
- O să-i simt lipsa. - Și eu.
Ce e ?
- Paul. - Cine ?
- Haide ! - Încă nu v-ați despărțit ?
Hai să mai bem un rând.
Iar l-am trezit pe Charlie.
Am dat lovitura !
Prima ediție e pregătită să ajungă pe standuri.
- Nu e prima mea ediție. - Nici a mea.
Nu, dar a mea este.
E o realizare importantă. Ar trebui să deschidem șampania.
Mă balonează.
Întrebare, care-i pasul următor ?
Unde ajung ziarele ?
Toate firmele din oraș primesc câte un teanc.
Da, dar cine le livrează ?
Cum merge ?
Bine, dacă Eric duce farfuriile cât mai sunt calde !
L-au reținut niște clienți. Vine imediat.
Eric discută despre Red Sox și mâncarea se răcește ?
- Nu-i place Red Sox. - Iar pe tine sunt supărat.
- De ce ? - Știi tu de ce.
Ai asmuțit munteanul ăsta împotriva mea ?
Perechea din New York vrea să știe dacă e carne Pat LaFrieda.
- Ce ? - E Pat LaFrieda ?
Vor să știe dacă am tranșat un tip, Pat LaFrieda, și l-am servit lor ?
Spune-le că da.
Dă-le asta, o să le placă. Le-am pus pancreasul lui Pat.
Luke, ți-am mulțumit recent
pentru că te ocupi de Ziua Burgerului la Drangonfly ?
- Nu-i nevoie. - Nu pari în apele tale...
- Mi-e bine. - Nu se vede.
- Încerc să-mi fac treaba. - Bine.
Bună !
- Am nevoie de ajutor. - Poftim ?
- Cu ce ? - Cu ziarul. Acum.
Ia-ți tenișii.
- Știi că am afacerea mea ! - Știu.
În loc să mă ocup de restaurantul meu,
discut aici dacă am tranșat vreun italian și l-am servit în burgeri.
Pat LaFrieda e măcelar în New York.
- Angajează bucătar. - Așa o să fac.
- Repede ! - Mă duc acum după el.
Stai !
Mă lași aici ?
Eric ?
E cineva pe-aici ?
- Ai lista ? Și tenișii ? - Bifat.
La treabă !
Tu iei vestul, eu iau estul.
Bine.
- Unde te duci ? - Spre vest.
- Ăla-i estul. - Ăla-i vestul.
Ba nu. Vezi ? Stomatologie Eastside. E estul.
Numele stomatologului este...
Dr. Eastside. Fir-ar, de-abia acum am făcut legătura ?
Tu iei partea aia de oraș, eu pe asta.
De acord.
CĂRȚI STARS HOLLOW
LIBRĂRIA BLACK & WHITE & READ
DISEARĂ: CHINATOWN FĂRĂ OALE, GRĂTARE ȘI MIXERE
- Rory, stai ! - Ce este ?
- Unde-i poemul ? - N-a mai fost loc.
- N-ai avut loc ? - Poemul e excelent.
E tradițional.
- Acum sunt doar cuvinte. - Se numesc articole.
- Articole ? - Cine citește ziarul pentru articole ?
Vă mulțumim că ați venit. Ne-a făcut plăcere.
- Pari epuizată. - Chem întăriri.
Eu iau vestul, tu iei estul.
- Ăla-i vestul. - Ăla-i estul.
Dewey, îți spun că ăla-i vestul.
Nu. Aici sunt 38. Ar trebui să primesc 40.
Îți mai aduc două.
- Nu accept livrări parțiale. - Poți și o vei face.
Bernie Roundbottom n-a procedat așa niciodată !
Acum e un alt Bernie Roundbottom în oraș !
CLUBUL LE CHAT
Crustaceele sunt mai bune mai vechi, dnă Cassini.
Se știe.
Deja s-a plâns Bootsy. I-ai dat mai puține ziare.
- Nu-mi pasă ! - Și oamenii vor poemul !
Te-am anunțat !
Ce mai faceți ?
"Îți beau milkshake-ul ! Îl beau tot !"
- E din Va curge sânge. - Filmul ?
Ne place tot ce face Paul Thomas Anderson.
- Suntem Gașca celor trecuți de 30 ! - Pa !
Alo ?
Rory, sunt Doyle.
- Ce mai faci ? - Eu, nu mare lucru.
Dar tu ce faci, de ce îmi desființezi recenzia din ziar ?
Doyle, sunt pe traseu.
Doar ți-am făcut un serviciu.
Ai vrut să contribui.
Mi-am zis să ajut o veche prietenă,
dar tu m-ai desființat.
Recenzia ta la Cartea junglei
are o introducere de 20.000 de cuvinte despre colonialismul în Africa.
Acum ești anti-intelectuală ?
Din care 5.000 erau adjective.
- Cine-a zis că nu sunt bune ? - Tu, pe când erai editorul meu.
Scriu ceva pentru Michael Bay,
lui îi plac adjectivele.
Ai încredere în gramatica lui sau a mea ?
- Adică m-a cumpărat ? - Nu.
Am jucat biliard cu el, acasă la el, e de treabă.
- N-am timp de așa ceva. - Ce idiot a scos poemul ?
- Bună ! - Bună !
Vrem să ne prezentăm.
Ne adunăm de două ori pe săptămână, citim CV-urile copiilor noștri,
discutăm despre slujbe, ne oferim ajutorul, în general.
Suntem părinții celor din Gașcă.
Pa !
Serios ?
- A trecut pe aici acum 20 de minute. - Bună !
Am găsit ziare la d-na Kim.
Și eu la stomatolog. Suntem chit.
La naiba, facem același traseu !
Nu mai veni în est, Rory !
Nu. Eu merg în vest !
Nu ! Dewey zice că ăsta-i estul !
E vestul !
Ne trebuie o metodă mai bună.
Îți beau milkshake-ul ! Îl beau tot !
COFETĂRIA DE MODĂ VECHE A LUI TAYLOR
Mergi la sală ?
Da. Trebuie să trec pe acasă pentru echipament.
- Bine, ne vedem acolo ! - Bine.
Au !
- Rory ! - Au !
Au, mă dor picioarele !
- Au ! - Ce e ?
- Mă dor picioarele. - Ți-am zis să porți ceva comod.
Chiar și așa, marșul morții are urmări.
Mersul e pentru fraieri.
Acum am mai mult respect pentru curieri.
Când îl voi vedea pe cel de la UPS, îl fac fericit.
Vai !
- Vreau o mărire de salariu. - Vorbește cu șeful meu.
- Cine e ? - Eu.
Vreau o mărire de salariu.
După bilanțul de sfârșit de an, poate îți dau ceva.
Am comandat mâncare de toate națiile ?
- Și hotdogi. - Seara trecută e în ceață.
Ce-am văzut, până la urmă ?
O fi fost Răzbunare înșelătoare sau Păsări de noapte ?
Aș fi știut dacă ar fi fost Spelling.
Ar trebui să facă un film despre căderea lui Tori Spelling la Benihana.
Teppanyaki: grătarul morții.
Să nu uit s-o sun pe bunica.
Da. Când mă gândesc la durere, îmi amintesc de mama.
Au !
- Alo ? - Bunico !
- Da ? - Sunt Rory.
- Bună, Rory ! - Ești bine ?
Așa cred. Vreau o cafea.
Berta, spune-le verilor să-mi aducă o cafea !
- Te-am trezit ? - Nu, moțăiam.
- Ești bolnavă ? - Nu, n-am nimic.
Cât e ceasul ?
- E aproape amiază. - Deja ?
La amiază se trezesc docherii și vedetele rock.
Ai vreo ocupație despre care nu știu ?
Nu. Unde mi-s ochelarii ?
Vreau să-ți fac o vizită. Când ești liberă ?
- Nu știu. Ce zi e azi ? - Sâmbătă.
Am o ședință joi, dar în rest sunt liberă.
- Poate că... - Așteaptă puțin !
Berta, e cineva la ușă ?
Scuze, Rory, trebuie să închid.
Bunico !
Au !
Îmi place. Parcă ai purta o talangă.
Ce zici de asta ? Bunica a ațipit la prânz.
Am trezit-o !
Mă asculți ? Am trezit-o pe Emily Gilmore la prânz.
- Am auzit. - E ciudat.
E ciudat.
Îți mulțumesc că ai sprijinit-o. A fost de mare ajutor.
Ea a renunțat la terapie,
așa a ajuns biata terapeută la audiții.
- Ești ca un copil. - Obișnuiește-te !
Mă duc la redacție. Știrile nu dorm niciodată. Au !
- Au ! - Au !
Bine ați venit la prima repetiție a spectacolului muzical.
E o avanpremieră pentru comitetul consultativ
și pentru câțiva prieteni și rude.
Veți vedea ceva nemaipomenit. Mai întâi, câteva lucruri.
Ceea ce veți vedea trebuie să rămână strict secret.
Dar, decât să pun niște vecini buni ca voi
să semneze niște documente juridice terne,
mai bine ridicați mâinile și repetați după mine.
Eu, iubitor al teatrului din Stars Hollow...
...jur să nu divulg sub nicio formă părți din acest spectacol...
...din respect pentru creatorii muncitori ai musicalului, așa să-mi ajute Dumnezeu
sau Allah sau Buddha sau la cine vă închinați voi.
...din respect pentru creatorii muncitori ai musicalului, așa să-mi ajute Dumnezeu
sau Allah sau Buddha sau la cine vă închinați voi.
Așteptăm cu nerăbdare !
Gata, nu mai trebuie să repetați.
Spectacolul nu e încă definitivat,
dar împreună cu Nat am pus mult suflet. Nu-i așa, Nat ?
- Băiatul are nevoie de fibre. - Sau de ultima împărtășanie.
Sub scaune găsiți un pix și coli albe
pentru a vă scrie impresiile.
Puteți face critici și sugestii oricând în timpul spectacolului.
Relaxați-vă și vizionați Stars Hollow: musicalul !
Încă unul, înainte de plecare ?
Se poate bucura un bărbat de un whisky după o zi de muncă în Stars Hollow ?
Un bărbat, da.
Dar nu-i niciunul aici.
Ce naiba...
Dar uitați-vă la...
Felix, ai fost șiret întotdeauna, ca o pisică.
Dar ți s-au tocit ghearele.
Pisica are nouă vieți.
- Ale mele sunt în trecut ! - Miau !
Aș vrea să fiu în trecut. E mai bun decât orice viitor cu tine !
Lovitură sub centură !
- Ce se întâmplă ? - Nu știu.
Ține-te bine !
Ce ?
Nu. Ce-i asta ?
Ne străduim să construim Stars Hollow
Sequoia se avântă atât de sus, Încât ajunge în raiul Domnului
Îl vom transforma în masă de sufragerie Cu 11 locuri
Ne străduim să construim Stars Hollow
Ne străduim să construim
Stars Hollow
Râul de colo îl mutăm aici
O să ucidem castorii O să sacrificăm căprioarele
Nu există Protecția mediului, Așa că facem cum vrem
Stars Hollow !
Avem secure și topor, ciocan și cuțit
Tipul e sexy.
Un vătrai înroșit și o coasă ascuțită
Un pumnal și un mai și un pietroi mare
Stars Hollow !
Avem secure și topor, ciocan și cuțit
Un vătrai înroșit și o coasă ascuțită
Un pumnal și un mai și un pietroi mare
Stars Hollow !
Ce seară !
Ce frig e afară !
Vino înăuntru ! Încălzește-te !
Ține muscheta și muniția cât îmi torn ceva de băut.
Cerule ! Ți-au înghețat biluțele !
Cred că-s minus zece grade afară.
Dar tu ești bine.
Bravul meu soldat.
Nu te grăbi cu elogiile !
Elogii ?
Am așteptat toată noaptea, dar n-au venit englezii.
- Nu sunt cel pe care ți-l închipui. - Ba ești.
Continuă !
Tu ești eu în pantaloni
Și tu ești eu în rochie
Nu-mi vin foarte bine
Am probat-o, recunosc
Ne-am cunoscut teribil de frumos
Tu erai coaptă și plinuță
Mi-ai adus o diademă de citrice
Care sper că te-au vindecat de scorbut
E revoluția iubirii
În vremea revoluției
Ești fără de pereche
Pentru că ești fratele meu
Dar nu-i o infracțiune
- Nu încă ! - Slavă Domnului !
Lafayette !
E revoluția iubirii
În vremea revoluției
Vom crește vite și porci
Vom avea miere din stup
Vom avea 14 copii
Sperăm să supraviețuiască trei
Sunt vremuri de restriște
Te miros Și vreau să rup hainele de pe tine
Hai să facem sex pe săturate
Înainte ca englezii
Să ne taie capetele
E revoluția iubirii
În vremea revoluției
E revoluția iubirii
În vremea revoluției
Mai așteptați puțin.
Își schimbă rapid costumele, urmează revoluția industrială.
Îmi împrumuți pixul tău ?
Desigur. Pentru ce ?
Sunt în comitetul consultativ.
Bine.
Suntem în 1891.
Ai auzit de sportul nou inventat de Dr. James Naismith ?
N-o să aibă succes.
- Cum se numește ? - Baschet.
Azi mi-a venit o idee.
- Pentru o invenție. - Care ?
O mașină automată pentru spălat vasele.
Ce idee grozavă !
O să ridic fabrica aici, în Stars Hollow.
- Ne vom îmbogăți ! - Dacă muncitorii se culcă pe-o ureche.
Și nu păstrează ritmul.
Nu vă grăbiți !
- Stați puțin ! - Am zis !
Să vă spun despre ce este vorba.
Vai de mine !
Fac rap ca Hamilton pe Broadway
E un mod ciudat De a spune povestea orașului
De a înfățișa gloria lui
Și de a vă face să mă urmați În Stars Hollow
Nu.
Vă atrage ! Sunt exact ca Magneto
Aseară am avut o întrunire În foișorul orașului
Am avut sandvișuri Și am discutat toată noaptea
La sfârșit am strigat toți: "Grevă !"
Tinere, să știi că asta va distruge orașul
Iar rapul tău e greu de urmărit
Da, și Lin-Manuel a avut problema asta
Nu vă grăbiți, aveți încredere Urechile vi se vor obișnui
Mi-ați dat microfonul Și o să-mi fac treaba
Lumea e un loc cumplit
Cu mesaje spam și teroriști
Cu locuri înguste în avioane
Virusuri noi și ciudate, Scris cu litere foarte mici
Și tricouri fără mâneci
Orice de Jeff Koons
Spam !
Nu hrana
Bărbați cu coc !
- Cei cu Ocupați... - Radicali !
Vinul e scump la restaurante
- Și Putin - Și Putin
Și Pu-Putin
Cum să nu iubești Stars Hollow ?
Cu beculețele luminoase
Oameni prietenoși
Cu parcări mari și turle istorice
Avem cele mai frumoase apusuri
Copiii sunt adorabili
Canalizarea e nouă
Câinii umblă-n lesă
Cum să nu iubești
Stars Hollow
Hollow, Hollow Hollow, Hollow
Nu. Fiți serioși !
Care-i problema, Lorelai ?
Ce urmează, un cancan ?
Nu.
Sunt Nostradamus.
Totul e frumos
În orașul
Stars Hollow
Stars Hollow !
Bine.
Ei bine...
Unde ne vedem ca să discutăm ? Ce s-a întâmplat ?
- Stai jos ! - Stai jos !
Scuze.
Waterloo, am pierdut și tu ai câștigat
Nu !
Vă bateți joc de mine.
Waterloo, promit să te iubesc veșnic
- Nu te ridici ? - Cred că da.
- Nu bați din palme ? - Cred că da.
Vai !
E momentul să decidem.
S-a muncit mult,
iar Nat și cu mine suntem mândri de cele realizate până acum.
Acum vreau să aud de la sfătuitorii mei de încredere
adevărul gol-goluț, fără a ascunde nimic.
Dați-i drumul ! Fără rezerve.
Suportăm.
- Spectacolul e minunat ! - Eram sigur !
Simba, ai fost detronat. Înclinați-vă în fața noului rege.
E emoționant, e cuceritor.
Bagă o orchestră și ajungi pe Broadway.
Școala de rock e nimic. E de nota zece.
Nu știu nimic despre musicaluri, dar ăsta e amuzant.
Și scenariul e bun.
Tevye, la o parte ! A apărut alt evreu în oraș.
Se pare că avem unanimitate.
Sau nu ?
Ești prea tăcută.
Ai notat multe pe foi.
Pe foi ? Ai avut nevoie de mai multe ?
Și Babette a scris mult.
Am scris glumițe.
Hasa diga eebowai, fraieri mormoni. Publicul sună la altă ușă !
Mai am 26 din astea.
Așteptăm părerea ta.
Da.
Ei bine...
Pentru o primă repetiție, a fost... mda.
"Mda" nu-i o părere.
Nu crezi c-a fost încântător ? Eu așa cred.
Ba da. Cred.
Doar că am câteva întrebări și sugestii.
- Serios ? - Ce sugerezi ?
Să nu mai fie perfect ?
Am cerut adevărul gol-goluț.
Să auzim ce a notat Lorelai. Lorelai ?
Mai întâi, prima scenă.
Ea cu ochiul învinețit, whisky-ul și chestia aia ciudată.
Despre ce era vorba ?
Era o bucată dintr-o piesă scrisă de mine în facultate
și a fost girată de mentorul meu, marele Edward Albee.
Poate îl cunoști,
a scris un fleac, Cui i-e frică de Virginia Woolf ?
- Impresionant. - Uau !
- Ai lucrat cu Edward Albee ? Când ? - Da.
Am fost într-o seară la restaurant, am lăsat manuscrisul pe masa lui Albee
cu numărul meu și l-am rugat să mă sune pentru corecturi.
Orice, doar să fie mai bună piesa.
Și n-a sunat.
Uau !
Felicitări, Taylor !
Deci Edward Albee
era la restaurant, i-ai lăsat manuscrisul pe masă,
n-a sunat niciodată și de aceea e mentorul tău ?
Nu înțelegi lumea teatrului.
Cred că nu.
Am rezervare pentru cină. Ai terminat ?
- Și rapul ? - Ce-i cu el ?
- Devine o chestie rasială ? - Puțin.
Ba nu. Nu seamănă prea mult cu Hamilton ?
- Hamilton are succes. - Are o mulțime de premii.
E un musical foarte cunoscut, dar nu vi se pare că-l copiem ?
Pentru că Hamilton are rap, nu mai are voie nimeni să facă asta ?
Să-i anunți pe RZA și Busta Rhymes
că nu mai au voie să facă rap.
De unde știe numele astea ?
Și Războiul Civil cu scena turnantă ?
Ce sens avea ?
Și Hamilton a avut una și a avut succes.
La noi a părut ca o masă rotativă. Carl și Violet ar fi condimentele.
Condimente ? Nat, se poate scoate ceva de-aici.
Nu asta-i ideea.
Numărul a fost ovaționat și e preferatul lui Nat.
Dacă vrei să-l scoți, va trebui să i-l smulgi din mâinile reci, moarte.
Nu cred că poți smulge altfel ceva de la Nat.
Ca să fie clar, nu mai e nimeni deranjat de devierile astea ?
Nu.
- Dacă nu mai e altceva... - Scuze, interpreta principală.
- Discutăm despre ea ? - Cine ? Violet ?
Ce vrei ? Să nu mai fie perfectă ?
- Imposibil. - A fost Cizme deocheate !
Rolul pe care-l joacă. Personajul trece de la o scenă la alta,
îndrăgostindu-se de toți, indiferent de epocă.
- Și ? Sexul aduce succesul. - A fost Cizme deocheate.
Face sex de vreo 26 de ori !
E cam multă frecare. Credeam că izbucnește un incendiu.
- Nu te știam atât de puritană. - Nu-s puritană.
Ai numărat de câte ori a făcut sex.
A fost Cizme deocheate !
- Toată lumea o place pe Violet ? - Doare.
Cred că Lorelai e cam geloasă.
- Are o voce frumoasă. - Și a fost Cizme deocheate.
Îmi ești simpatică, dar Cizme deocheate a fost un spectacol.
Ea a jucat în turneu, nu pe Broadway.
N-a fost Cizme deocheate, ci Trish, muncitoarea de la fabrică !
Sunt lângă tine. Nu-i cazul să țipi !
Nu țip. Țip ?
Încă ceva. Abba ?
Bine că mi-ai amintit. Tuturor ne place Abba.
Dar avocatul a spus că, dacă folosim nouă cântece ale formației Abba la sfârșit,
putem avea probleme juridice.
I-am sunat pe Benny Andersson și Björn Ulvaeus de la Abba...
- Ai numerele lor ? - Aștept răspunsul lor.
Taylor, am scris niște cântece. Scuze...
Nu, Sophie, spune.
Nu le-am folosit până acum,
dar ți le dau gratuit, pentru final, dacă vrei.
Drăguț din partea ta, Sophie.
Sunt captivante ?
- Vă pot cânta unul. - Te rog.
Simt că se mișcă pământul sub picioare
Simt că se prăbușește cerul
Inima îmi palpită
Nu e captivant.
Da, ai dreptate. Scuze.
Toți aduceți elogii.
O mulțime de elogii ! Totul e decis ?
Numai eu gândesc așa ?
Se pare că da.
Ajung la timp la cină.
Nu mă placi.
M-ai speriat. Violet ?
- Nu mă placi. - Nu-i adevărat.
De ce ?
Ai jucat vreodată pe scenă ? Ai riscat într-un musical ?
Nu. Ba da, o dată. Lucy, în You're a Good Man, Charlie Brown.
Într-o seară, Charlie Brown mi-a dat un șut și mulțimea a aplaudat.
N-am fost Cizme deocheate. Am fost Trish. E un rol secundar.
- E un rol bun. - L-am interpretat mult. În Boston.
Boston e un oraș important.
- Da. - Toți sunt critici.
- Mi-am făcut datoria. - Bine.
Plec, într-o săptămână avem premiera. Mersi pentru dubii.
Dansezi step excelent !
N-am nevoie de confirmarea ta !
E o mare descoperire.
A naibii descoperire ! Scuzați limbajul.
Nu crezi, Emily ?
Da, o descoperire.
Era la o vânzare în curte. Nu într-un magazin cu lucruri uzate.
Era pe fundul unei cutii,
sub un prăjitor vechi de pâine și o jucărie stricată.
Aș trece și eu pe la vânzările în curte, dar trebuie să intri în curțile oamenilor.
Unde au trambuline și indicatoare cu "Sărută grădinarul".
Cu aprobarea voastră,
facem o petiție la consiliul național pentru a cumpăra
o vitrină elegantă pentru jurnalele lui Abigail Franklin.
După ce le autentificăm, așa-i ?
Ca să nu pățim ca în cazul copiei false după Documentele federaliste.
Unde era scris greșit "federaliste" ?
Ne-am dat seama la timp.
Bine, verificăm. De acord ?
Excelent. Voi începe treaba.
Emily, aperitivele sunt cu homar ?
Au gust de homar ?
- Nu știu. - Nici eu.
Berta gătește chestii și eu le mănânc.
Nu-ți spune ce gătește ?
Îmi spune.
Vai ! S-a făcut deja ora 15.00 ?
- Am programare la coafor. - Și eu.
- La fel. - Am încheiat ședința.
- La revedere, dragă ! - Scuze.
- Reușită ședință ! - Mulțumesc.
Ce surpriză ! Oare știam că vii ?
Oare am uitat ? Am devenit, oficial, bătrână ?
Nu, tu ? Niciodată. Am trecut să văd dacă ești acasă.
Nu, Señora Emily...
Berta nu știe nimic.
Vor întârzia la coafor,
e vina lor.
- Bunico ! - Da ?
A apărut un televizor.
Da. Vrei să mănânci ceva ?
Am aperitivele Bertei de azi și o supă misterioasă de ieri.
Nu, mulțumesc.
De ce ai nevoie de televizor aici ?
Un văr al Bertei m-a auzit vorbind la cină despre o operă
transmisă în direct
și au adus televizorul jos.
- Mănânci în camera de zi ? - Da.
Pe asta ? E o piesă de muzeu !
Nu mănânc pe măsuța de cafea.
Mi-au adus astea.
- Sunt la Camera ascunsă ? - Exagerezi.
Ai mai ieșit din casă ?
Desigur. N-am agorafobie.
Să socializezi, adică. Nu doar pentru comisioane.
Te-ai mai întâlnit cu oameni ?
Tocmai am stat cu fetele.
Nu la ședințe mă refer. Ai făcut ceva amuzant ?
Da, sunt plină de amuzament.
Mai ieri adormiseși la amiază.
Și ?
Nu e genul tău. Mai mergi la club ?
- Îți plăcea să mergi cu bunicul. - Nu știu dacă mai am abonament.
- Reînnoiește-l ! - De ce ?
Ești prea tânără să te uiți toată ziua la Matlock.
- Matlock nu mai rulează. - E în reluare.
Mă uit la PBS, nu la Matlock. N-am 90 de ani.
Asta voiam să spun.
Poate că ar trebui să ieși seara, să dansezi, să te distrezi.
Mă duc să le salvez pe doamne.
Berta, trebuie să plece. Au programare la coafor.
Am avut o discuție despre Andy Griffith, viu sau mort.
Apoi am terminat sandvișurile.
Ceva s-a întâmplat, pentru că mi-a trimis un e-mail.
Primul contact după o veșnicie.
A zis că o va face. Despre ce-i vorba ?
Ceva amuzant. Piatra funerară a bunicului.
De ce ți-a spus prin e-mail ?
- Mai apare una nouă. - Cea veche ce-a avut ?
"Celelalte", vrei să spui. Să vedem.
La prima, citatul lui Longfellow era bun,
dar nu scria că e al lui. La gunoi.
La a doua, scria că e al lui,
dar a vrut o liniuță în față. La gunoi.
A treia a căzut din camion. Nu-i vina ei. La gunoi.
A patra avea citatul și liniuța,
dar nu avea ghilimele. La gunoi.
Asta e a cincea.
Vrea să o corectăm noi ?
Nu știu. Vrea doar să ne ducem acolo.
Bine. Atunci ne ducem.
Bine, mamă ? Ne-a rugat bunica.
- N-am mai fost de mult la mormânt. - Știu.
Îmi fac griji pentru ea.
Bine, mergem.
Măsuță pliantă în sufragerie.
Așa te-am botezat eu inițial.
- Pa ! - Pa !
Rory Gilmore.
Da, mulțumesc.
Avem reacții pozitive pentru reapariția poemului pe prima pagină.
E înălțător.
Da, aș zice că ne-am revenit.
Vă mulțumesc că ați sunat.
Fără trabuc ?
Mi te imaginam morfolind un trabuc imens.
Medicul mi-a zis să le reduc.
Esther, Charlie, el e Jess. E nepotul lui Luke Danes.
Bună !
Nu te-am uitat, derbedeule !
Mă bucur să te revăd, Esther.
Și pe tine. Cât a trecut ? Patru ani ?
Mai mult, cred. Când te-ai întors ?
Acum. Mă întâlnesc cu Luke. Aranjăm afacerile mamei.
Ai auzit că ea și T.J. au intrat din greșeală într-o sectă ?
Ceva cu legume.
- Cu contract pe opt milioane de ani. - Șase, am auzit.
Ca editor, ai surse mai bune, dle Roundbottom.
Poftim ?
Abia aștept să aflu cum ai obținut slujba.
Ca de obicei.
Am trimis CV-ul, câteva mostre cu munca mea,
am fost analizată cu atenție și au urmat niște interviuri.
Plus negocieri detaliate pentru salariu, beneficii, parcare.
- L-ai rugat pe Taylor ? - Cam așa ceva.
Nu vreau să mă vadă așa.
- Mă bucur să te văd. - Și eu.
- Ce zici de prânz ? - Sigur.
În stilul Lou Grant.
Din câte știu, cerealele sunt alimente.
- Până la fund. - Până la Roundbottom.
Ce mai faci ? Luke zice că tipografia merge excelent.
Merge bine.
L-ai speriat pe Dave Eggers ?
Dacă ar ști că existăm, aș fi fericit.
Și restul ? Viața personală ?
Stabilă. Nimic permanent. Dar tu ?
La naiba !
Tocmai ai scris "rupe-o cu P" ?
Ce zici de felul doi ?
- Esther, răspunzi tu ? - Îndosariez ceva.
Îndosariezi aceeași hârtie de ceva timp.
Când ai început, Nora Ephron nu avea probleme cu gâtul.
Mai vrei să răspund ?
Nu. Puteam fi o forță de temut.
- Încă ești o forță de temut. - Da ?
Sunt falită. Lefteră.
Cerșetoare. N-am apartament. Nici mașină.
- Permisul mi-a expirat acum trei luni. - Nu te cred !
Tot ce am e în cutii împrăștiate prin trei state.
N-am slujbă. N-am credit. N-am lenjerie.
- Poftim ? - Nu găsesc cutia !
- Cumpără-ți alta. - N-ai auzit ? Sunt falită !
Te împrumut eu.
Nu-i vorba despre împrumutat bani.
Ci despre viața mea !
Oamenii îmi dau târcoale.
Și ce simt ?
Mirosul eșecului. Directorul Charleston mi-a zis să fac masteratul
ca să predau la Chilton. A simțit eșecul.
Am fost pentru un interviu la un site care nu-mi place.
- M-au evitat. Au simțit. - Nu simte nimeni nimic.
Poate mă lasă Paris să fiu mamă-surogat.
- Îi plac dinții mei. - Las-o mai moale !
Cred că-i prea târziu. Am îmbătrânit.
- Încetează ! E ceva temporar. - Sau nu.
Ești scriitoare. E normal.
Prietenul meu, Doyle, e scenarist la Hollywood.
Îmi tot zice să scriu scenarii.
Tu nu scrii scenarii.
Mi-a dat o copie de la The Mysteries of Laura. E un spectacol ?
Trebuie să scrii despre ce te pasionează.
Vorbești limbi străine.
"Pasiune" ? Chiar există ?
Dacă scrii cu pasiune, o vor simți și cititorii.
- Ce-ți stârnește pasiunea ? - Mi-am pierdut și portofelul.
Ar trebui să scrii o carte.
Mersi că mi-ai amintit de Naomi Shropshire.
Drăguț.
- Știu ce ar trebui să scrii. - Ce ?
Despre tine și mama ta.
- Poftim ? - E o poveste interesantă.
Are un punct de vedere. Numai tu poți scrie asta.
Mai gândește-te !
Trebuie să plec.
Mersi pentru prânz.
MAMA ADOLESCENTĂ LORALAI SOSEȘTE ÎN STARS HOLLOW
SE ANGAJEAZĂ LA HANUL INDEPENDENCE
DUPĂ O SĂPTĂMÂNĂ...
Ce faci, vii ? Rory ! Unde ești ? Hei !
- Mersi, arată excelent. - Bine.
Bună, Lorelai !
Bună !
Ești așteptată în curte.
Se petrec multe lucruri acolo.
Verii sunt aici, cu scările lor. E interesant.
Dna Gilmore e cea mai drăguță femeie pe care am întâlnit-o...
Sunt afară.
Mulțumesc.
Bună, scuze pentru întârziere.
Bună !
- Bună ! - Jack, ea e fiica mea, Lorelai.
Lorelai, el e Jack Smith.
Bună !
- Încântată. - Ne-am cunoscut deja.
Chiar ?
La înmormântarea lui Richard. Jack a luat cuvântul.
Am fost prieten cu tatăl tău. Am jucat golf împreună.
- Mare om ! - Da.
Era jucător de golf. Excelent.
- Un mare jucător. - Luați loc, doamnelor !
Am făcut un cocteil cu vodcă.
Am adus-o din Rusia. E grozavă.
- Vreți să gustați ? - Desigur.
Rory n-a venit cu tine ?
- Lorelai ? - Eu ?
Da, tu.
Vine separat.
Jack s-a oferit să ne ducă la cimitir.
Drăguț din partea lui.
E o zi dificilă. Vreau să vă ajut.
Poftiți, doamnelor ! Delectați-vă !
Mulțumesc, Jack.
Așadar, cine ești ?
Sau ce, unde, cum...
Cu ce te ocupi, Jack ?
Sunt aproape pensionar. Capital de risc.
Mai trec uneori pe la birou. Se ascund de mine.
Și care este...
Am un lapsus...
- Lapsus... - Da ?
Mi-a ieșit din minte.
- Băutura e bună ? - Da, e un cocteil reușit.
Mi-e sete de mor.
- Mă duc după apa minerală. - O aduc eu.
Nu, e în regulă. Rămâi, Jack. Aduc eu pentru toți.
- Te întorci repede ? - Da.
- Alo ? - Unde ești ?
La redacție. Am pierdut noțiunea timpului.
Oprește tipărirea, am articolul pentru prima pagină.
Despre ce vorbești ?
Bunică-ta ar trebui să-și mai cumpere o măsuță pliantă.
- Poftim ? - Are un iubit.
- Nu ! - Jack.
Jack Smith. Noul tătic Jack.
Te pun pe difuzor. Trebuie să-l caut pe Google.
Nu cred că e iubitul ei.
Se comportă de parcă ar fi.
Se face comod lângă ea, face cocteiluri folosind căruciorul tatei.
- Cel din curte sau cel din casă ? - Din curte.
- Nu-i atât de grav. - Cum să nu fie ?
Cel din curte e suplimentar. Eu îl asociez pe bunicul cu cel din casă.
Tata le folosea pe amândouă ! Îl asociez pe răposatul tata cu ambele.
Grozav, sunt 54 de milioane de Jack Smith.
- Ăsta-i numele lui, desigur. - Adaugă Connecticut.
Da, s-a redus la două milioane.
Jack vine de la John. Caută John Smith.
Acum râde telefonul de mine.
- De unde-l cunoaște ? - De la club.
- S-a dus iar la club ? - Și a fost la înmormântarea tatei.
Tata nici nu era în groapă
și Jack era prezent, împrăștiind feromoni peste mama.
Sunt șocată. Tu nu ?
Ba da.
Am crezut că a renunțat la club. N-a mai fost acolo de secole.
Cred că am încurajat-o eu să meargă.
- La club ? - Da.
- Ai fost peștele ei ? - Nu.
Se izolase foarte mult.
Ai trimis o țestoasă vulnerabilă, rănită
în cuibul unui bursuc grizonant în călduri.
- Credeam că joacă table ! - Acum, din cauza ta,
soarbe un cocteil alături de Jack Fecundătorul.
Nu pot să cred că nu vii.
I-am zis bunicii că ne întâlnim la cimitir. Lucrez la ceva.
- La ce ? - E o surpriză. Sunt...
Sunt încântată, dar îți spun personal.
Vreau să aud ceva care nu mă dezgustă.
- Lorelai ! - Te las.
- Ne vedem mai târziu. - Pa !
Ne întâlnim cu Rory la cimitir.
Ai vreo problemă ?
- Cine-i tipul ăsta ? - Jack Smith.
Ce știi despre el ?
Totul. Suntem prieteni de 30 de ani.
Prieteni ?
Ați jucat golf și ați băut șampanie la club ?
Ce tot vorbești ?
Nu știi totul despre el.
- Ce naiba ! - Ce urmărește ?
Nimic. De ce ?
- Nu zic că umblă după avere. - Lorelai...
Ești o partidă bună. Ești vulnerabilă. Ai bani.
El are mai mulți.
N-am zis că umbli după avere.
Jack e văduv și suntem prieteni.
- Nu pot avea prieteni ? - Ba da.
Alții pot avea prieteni, eu nu ?
E ciudat să-l văd aici. Încerc să mă obișnuiesc.
Poate că e bine că depășești momentul.
Înțeleg. E bine că depășesc momentul
- ...pentru că devin problema altcuiva. - Ce ?
Adică ai scăpat de griji, acum am un bărbat.
N-am zis asta.
Ai scăpat de toate răspunderile.
- N-am vrut... - Ți-ai uitat tatăl ?
Aștept continuarea.
Nu-l uit pe Richard când sunt cu Jack.
Nu depășesc doar momentul.
Bine. N-am vrut...
Hai, ca să nu ne aștepte Jack și căruciorul suplimentar.
Unde-i Luke ?
N-o să mai sar peste micul dejun.
Are de gând să mă sune în legătură cu proprietățile ?
Care proprietăți ?
Ți-am luat "partenerul" ca să vadă niște localuri pentru franciză.
A fost dorința tatălui tău pe patul de moarte.
- A vrut să-l ajute. - N-are nevoie de ajutor.
Am pierdut cu el jumătate de zi.
Mă bucur să aflu că irosește timpul unei văduve îndoliate.
- Când s-a întâmplat ? - Nu ți-a zis ?
Ba da.
Nici măcar nu discuți cu partenerul tău ?
- Ba da, mereu. - Era să mă păcălești.
Trebuie să mergem.
Jack, trebuie să plecăm.
- El e bursucul ? - Da.
- Cum a fost drumul ? - Cu miros de colonie.
- Bună, dragă ! - Bună, bunico !
Jack ne va aștepta în mașină. Mergem ?
Da.
Credeam că facem stânga la Gunderson.
Credeam că facem dreapta la Turner.
Știu drumul.
Stanley.
Bună ziua, doamnelor.
- Bună ! - Bună ! E pregătit totul ?
Da.
A fost șlefuită dimineață.
Cenușiul are nuanța potrivită,
există o liniuță înainte de Longfellow...
- Sunt ghilimele simple. - Iar începe !
Trebuiau să fie duble.
Desigur.
Erau corecte înainte. De ce le-ați schimbat ?
O să verific.
Vin cu tine. E ridicol. E a patra piatră.
- A cincea. - Rămâneți aici !
- Bine. - Desigur.
Am putea chema pe cineva aici să sculpteze ghilimelele duble.
Cinci pietre, cinci greșeli. Ce se întâmplă ?
A treia a căzut din camion.
- E bine și cu cele simple. - Las-o cum vrea ea.
Bunicule, bunica încă te susține.
Am ocazia să-i aranjez florile.
Ia tu astea.
Ce părere ai de Queens ?
Regina sau homosexualii ?
Cartierul.
M-am uitat la apartamente.
O să încerc în Queens. E la modă.
- Și Brooklynul ? - E demodat.
Am rămas în urmă.
În Queens e spațiu mai mare
și vreau un dormitor și un loc special pentru scris,
mai ales de când...
Lucrezi la proiectul ultrasecret ?
- S-ar putea. - Vești bune ! Povestește-mi !
E vorba despre o carte.
- Ai cumpărat-o ? - Nu.
- Ai împrumutat-o ? Ai ars-o ? - Nu.
O scriu.
Serios ? Țicnita de Naomi s-a răzgândit ?
Nu. O scriu singură.
- Fără colaboratori nebuni. - Uau !
Știu, așa e.
Care-i subiectul ? Mor de curiozitate.
Scuze, așa e expresia.
O poveste de dragoste ? Roman polițist ?
Un cățeluș, o pisicuță, un ponei simpatic traversează țara
- ...pentru a duce o vacă la bâlci ? - Nu-i ficțiune.
Deci sunt aventurile animalelor la bâlci.
Fără animale sau aventuri.
E despre noi două.
- Noi două ? - Da.
- Ne luptăm cu răufăcătorii ? - E despre relația noastră.
Relația mamă-fiică, prietenia.
E povestea noastră și a ta înainte de a mă naște.
Cred că n-am detaliat suficient.
Imaginează-ți !
Începutul.
Ai 16 ani, ești gravidă.
Îți strângi lucrurile și pleci de acasă.
E povestea prințului ajuns cerșetor. Are de toate.
Certuri în familie, luptă de clasă, femeia independentă.
De aici, respect cronologia
sau sar în timp. Încă n-am decis, dar...
- Nu. - Ce vrei să spui ?
- Nu vreau să scrii așa ceva. - Nu înțelegi.
- Reiau. - Am înțeles. Nu.
- De ce ? - E viața mea.
- E viața noastră. - Scrie despre viața ta.
- A mea. - Da.
Și cu cine discut ?
Nu știu, dnă Muir, găsește o fantomă.
Mamă, te rog ! Trebuie să scriu povestea.
Nu ai aprobarea mea.
- Ar trebui să mergem altundeva. - Morții nu ne aud.
Dar sunt oameni în spatele nostru.
De unde ți-a venit ideea asta ?
Eram frustrată. Vorbeam cu Jess...
Jess ? Cum de e implicat ?
- A venit să-l viziteze pe Luke. - Minunat.
Abia aștept ideea lui despre mine. Fantastic !
Nu e ideea lui.
- Scrie despre altceva. - Nu.
Despre relațiile tale.
- Tu și Jess sau Dean. - Vor fi și ei prezenți.
Nu uita de Logan, de care nu te poți despărți.
- Nu-i drept. - E viața mea, Rory.
Atâția ani m-am străduit
ca oamenii să afle doar ce am vrut eu.
Acum apare totul într-o carte ? Nu vreau să afle mama
cum te-am lăsat într-o găleată la magazin, în capitolul șase.
- Glumești ? - Ai 32 de ani.
O să facă iar plângeri prin tribunale ca să mi te ia.
Exagerezi.
Serios ? Știi că bunica ți-a zis Susan până la doi ani ?
Nu se poate.
Scrii despre o femeie care-și abandonează copilul
într-o găleată și mama ei o dă în judecată.
E subiect de film. Maggie Smith poate fi mama.
- Mamă, termină ! - La astea nu te-ai gândit, puștoaico.
Ba m-am gândit. Și nu-s puștoaică. Nu e un capriciu.
Aseară am schițat dintr-un foc primele cinci capitole.
- Ăsta-i un semn. - Ce semn ?
Că asta e. Asta ar trebui să fac.
Nu.
Îmi pare rău. Trebuie.
Fără asta, îmi rămân învățământul sau să mă umilesc cu slujbe nedorite.
Caută alt subiect.
Deci n-ar trebui să fac ceva ce-mi poate schimba viitorul,
fiindcă nu vrei ca bunica să afle că m-ai lăsat într-o găleată.
Asta te deranjează ?
- Oarecum. - Dar m-ai abandonat într-o găleată !
Știi ceva ? Fă ce vrei, Rory.
Ești matură. Nu te pot opri.
Nu. Relația noastră nu-i așa, pasiv-agresivă.
Așa e relația cu mama ta. Ar trebui să fii de partea mea.
Trebuie să scriu, nu pricepi ?
Înțeleg. Ca întotdeauna.
În ultimii 32 de ani, am fost campioană la înțeles.
Mamă, încetează ! Te rog, dă-mi voie !
Nu pot. Nu și de data asta.
Spune-i bunicii c-o vizitez mai târziu.
S-au dus naibii veștile bune !
- Bună ! - Bună ! Cum ți-a mers azi ?
Sperăm s-o mulțumească a șasea piatră.
- Poftim ? - N-ai cafea ?
Nu, clienții se pregătesc să plece.
- Nu vor cafea. - Eu vreau cafea.
O să faci o carafă pentru o ceașcă. E risipă.
- O să beau toată carafa. - Ba nu.
O să caut o pungă și o să iau cafeaua acasă.
- Care-i problema ? - Zic și eu...
- Rămâne omenirea fără cafea ? - Nu.
Columbia se supără pentru Narcos și nu mai exportă ?
Bine.
Cât o mai ții așa ?
- Cum ? - Ești țâfnos de luni bune.
- Ba nu. - Ba da.
- Putem discuta acasă ? - Aici suntem acasă.
Haide, Lorelai, sunt la serviciu.
De ce nu mi-ai spus că ai căutat locuri pentru franciză ?
Se poate să-mi ascunzi așa ceva ?
Am fost luată prin surprindere azi. Nu-mi place.
- Nu-ți place. - Așa-i.
De ce nu mi-ai spus că nu mai mergeți la terapie ?
- Nu știu. - De ce mi-ai ascuns asta ?
- Nu știu. - Ea a zis că nu mai merge de mult.
Așadar, unde te duceai ?
Unde te duci când zici că mergi la terapie ?
- M-am dus în continuare. - Încă te mai duci.
- Singură. - Bine.
- Nu mă crezi ? - Te cred.
- Luke. - Nu știu.
Și unde crezi că am fost ?
Că am o aventură marțea, la 10.30 ?
Cam devreme pentru sex.
Oare cu cine ? Cu curierul care aduce alimente ?
Sau cu Lou, care poartă căciulă în miezul verii ?
Nu știu cine e. Nu știu nimic.
Nu am o aventură.
Bineînțeles că nu. Mergi singură la terapie.
Mama ta te-a târât acolo,
dar a început să-ți placă și ai alungat-o.
E logic. Îți mai aduc ceva ?
- Niște cafea. - Cerule...
- Nu mă crezi ? - Nu știu ce să cred.
Vrei s-o suni pe mama ca să-ți confirme ?
Nu ! Nu vreau s-o sun.
N-o sun.
- Aveam o înțelegere. - Ce înțelegere ?
Tu ai viața ta, eu pe a mea.
Nu mă băga în familia ta nebună și nu te bag nici eu în a mea.
Serios ? Aici am ajuns ?
Așa se comportă doi parteneri ?
Ce naiba e asta ? Ce se întâmplă ?
De ce trebuie să separăm totul ?
De unde naiba să știu ? Tu ai vrut așa.
- Poftim ? - Da.
Tu ne-ai stabilit viețile. Eu am fost de acord.
Cum de s-a întâmplat așa ?
Nu știu. Întreabă-ți terapeuta !
Terapeuta mea își caută un rol într-un musical idiot !
Am terminat cu ea.
Tu ai stabilit, eu am fost de acord. Asta este.
Acum ne certăm în restaurant
și toți pleacă cu mâncarea și băutura.
- Unde te duci ? - Unde ?
Am brioșe în cuptor la han, pentru mâine,
pentru că Sandra Lee nu mai vine, a vorbit cu Ina Garten,
care i-a zis să nu meargă la han, că e rău.
Sandra a avut niște necazuri. Nu era cazul să o umilești !
Fac cinste în seara asta ! Plecați !
A fost incredibilă.
Am văzut-o pe nebuna Lorelai.
O mai văzusem așa,
dar numai când îi taie cineva fața sau la reduceri la pantofi.
Am văzut-o așa când o mamă te-a făcut bastardă.
A aruncat cu prăjituri în ea cu o precizie de speriat.
S-a înfuriat din cauza unei cărți.
- Ce ciudat ! - Știe că sunt scriitoare.
Știe că orice poate fi un subiect. Scriu despre ce știu.
- Știi ce știu. - Lorelai ?
Da, Lorelai. Și eu. Și viața noastră.
Știu pe de rost prostiile astea.
Ar putea avea succes, dar nu mă ascultă.
Alo ?
- Ce e ? - L-am sunat pe Logan.
- De ce ? - Nu știu.
Din reflex.
Asta fac când sunt supărată. Îl sun pe Logan.
Asta făceam, acum risc să-mi răspundă ea.
Răspunde la telefonul lui ?
- Alo ? Rory ? - La naiba ! L-am sunat iar.
- Glumești ? - Nu.
Sună la Urgențe. O iau razna.
Asta am ajuns ?
Cea pe care o știai în tinerețe, isteață și stăpână pe ea,
a fost doborâtă de soartă
și n-ai s-o mai vezi...
- Rory ! Ce se întâmplă ? - La dracu' !
Calmează-te !
- Vrei Lipitor ? Are Zach. - Nu-mi trebuie.
Vreau să am iar 20 de ani.
Să ne fi văzut ieri. A fost cumplit.
Eram în mijlocul cimitirului, țipând una la cealaltă.
Erau oameni îndoliați în jur.
Oricum n-au avut o zi veselă.
- Ce mă fac ? - O să se calmeze.
S-a uitat la mine ca la bunica.
M-a durut. Adică...
Nu știu ce-a fost în capul meu.
Normal că n-ar fi vrut să scriu despre noi.
Nu mi-am dat seama pentru că mi-am dorit mult să scriu cartea.
- Sunt epuizată. - Hei !
- Da ? - Apar și eu în carte ?
Să nu începi !
- Desigur. - Nu, răspund eu.
- Lane ! - Nu mai suna.
Ce tot vorbești ? Ea m-a sunat.
E un reflex de care se va vindeca.
Avem Lipitor. N-o să mai auzi de ea.
Dă-mi-o la telefon !
- Nu. - Dă-mi telefonul !
- Nu. Te protejez. - E în regulă.
Bine.
- Bună ! - Ce se întâmplă ?
Nimic. O zi proastă.
Am auzit despre problema cu colesterolul.
Haide !
M-ai sunat azi toată ziua și azi-noapte de patru ori.
Ai închis de fiecare dată. Ce este ?
Nimic. M-am certat cu mama.
Spune-mi, te ascult.
M-a supărat și voiam să mă răcoresc,
dar mi-am dat seama că nu te mai pot suna.
De ce ?
- Logan ! - Trebuie să ies.
Pentru că ea e acolo.
Rory...
E acolo.
- Da. - De asta.
Cred că ar trebui să ne despărțim.
- Dacă asta vrei. - Nu da vina pe mine.
- Scuze. - Deci asta e tot ?
Ne despărțim.
Doar că nu ne putem despărți, fiindcă nu suntem împreună.
- Cerule ! - E greu să fii adult, așa-i ?
Mă întreb dacă Gașca celor trecuți de 30 de ani trece prin așa ceva.
Lorelai, sunt Taylor.
Deși cred că nu te mai interesează musicalul,
te anunț, din politețe,
că am fost cu Nat Compton weekendul trecut la Cape Cod
și am compus un cântec nou.
Invit comitetul consultativ
în seara asta la dra Patty, ca să-l ascultăm.
Te rog, ai grijă cum te comporți.
ȘCOALA DE BALET A DREI PATTY
Știu că viețile tuturor
Sunt trecătoare
Dar cineva se întoarce și-mi spune
"Dar viața ta ?"
Și stau aici
Cu gura deschisă
Cu mintea golită
Ar fi trebuit să fie totul rezolvat
Până acum
Harta vieții mele să fie clară și precisă
Cu liniuțe roșii
Și cercuri care indică frumos barierele
Și câmpurile minate
Nu sunt de neînfrânt
Chiar acum sunt înfrântă
Poate că nu oricine își poate împlini visul
Poate că nu oricine poate săruta broscoiul
Poate că vom fi eu și un câine
Și micii delfini de pluș de pe podea
Și o ușiță pentru câine
Nu sunt de neînfrânt
Chiar acum sunt înfrântă
Trebuie să fiu de neînfrânt
Cumva
E niciodată
Sau acum
- Ăsta trebuie tăiat. - Ce plictiseală !
- Luke ? - Sunt aici !
Raftul ăsta mă scoate din sărite, se tot mișcă.
Încerc să-l proptesc.
Bine.
Trebuie să discutăm.
Sunt prins cu treaba.
Trebuie să-ți spun ceva.
Bine, spune-mi !
Plec.
Pleci ?
Probabil pentru mai mult timp.
Cât timp ?
Câteva săptămâni.
- Câteva săptămâni ? - Poate mai mult.
Lorelai, ce înseamnă asta ?
Voi face ca în Sălbăticie.
- Ce anume ? - Sălbăticie.
- Te referi la film ? - La carte.
Care-i diferența ?
Filmul mai divaghează. Cartea e mai clară. Voi face ca în carte.
Cum adică, faci ca în Sălbăticie ?
- Mă duc și eu acolo. - Traseul montan, pe Coasta Pacificului ?
O să-l fac pe jos.
- Sau în drumeție. - Bine, să-i zicem așa.
- Are 3.200 de kilometri. - Nu-l fac tot.
- E o cărare. - Știu.
- E în aer liber, în natură. - Știu.
Cu noroi, insecte, animale.
- Știu. - Țânțari, râuri.
- Știu. - Trebuie să-ți cari rucsacul.
- Singură. - Știu.
- Nu-i poți lua pe Dewey și Brandon. - Nu i-ar lăsa mamele.
- Vei dormi pe jos. - Știu.
- Îți vei găti singură. - Știu.
- Vei fierbe apa. - Știu.
- Vei bea apă din pârâu. - Știu.
- E în natură. - Știu.
Bănuiesc că știi ce te așteaptă.
Tot mai vrei să pleci ?
Da.
De ce ?
Pentru că e niciodată...
Sau acum.