- סדרה מקורית של NETFLIX -
אני מבינה שהם רוצים להיות מגניבים. -זה טבע האדם.
אבל כדי להגיע לבריכה צריך לצעוד בשמש החמה.
ככה חם להם יותר. -אין בזה היגיון.
זה כישלון אינסופי.
התראת כרס. -בחיי.
אם המטרה של כל זה היא להתקרר במים...
אהבתי את הכיוון שלך.
...אז למה הם לא נשארים בבית?
ועושים אמבטיה. -נכון?
ההיגיון ללא דופי.
אלוהים. -תסתובבו עירומים.
בנוסף, מי אמבט לא מכילים את כל הכימיקלים האלה.
הכלור, החומרים לסילוק אצות.
ונוזלי הגוף ששמם ייוותר עלום.
שתן ילדים. -אמרתי ששמם ייוותר עלום.
ליטרים של שתן ילדים שנשאבים לבריכה בעודנו מדברות.
לא צריך להיות פה מתקן לשתייה. -כל הנוזלים מגיעים לאנשהו.
אנשים לא חושבים.
אוי, אלוהים. -מה?
זה פאט.
- בריכה עירונית סטארס הולו עונת הקיץ מתחילה ביום הזיכרון -
השטח נקי. -המקום הזה כמו שדה מוקשים.
שלום, בנות.
זה בסדר. זה רק אנדרו והוא לובש חולצה.
תודה לאל. -ברוכה השבה, רורי.
לא חזרתי. אני כאן באופן זמני.
זה לא מה ששמעתי. -זה נכון.
בחנות הספרים, כולם רק דיברו על זה שחזרת.
לא חזרתי. -בסדר.
תפיץ את השמועה.
הי, בנות, שמעתן? מישהו חיבל בביתן המתנפחים.
אוי לא. -הצירים מכופפים, המנעול תקוע
והילדים בעצבים כי הם לא יכולים להגיע למתנפחים.
ברוכה השבה, דרך אגב.
לא חזרתי. -נראה שחזרת.
לוק תרם את הכסף בשביל הביתן הזה. הוא יהיה נסער.
שכחי מלוק. סטיב וקואן מתחרפנים.
הם שניים. כשהם כועסים הם כמו חמישה קוריאנים קטנים
והם ממקדים את כוח ההשמדה הקוריאני שלהם על ליין ועליי.
איפה הם?
במתקן השתייה ואז הם קופצים לבריכה.
כן. -הגיוני.
אז אם אתן רואות משהו מתנפח, תנו קריאה.
היא נראית כמו אחת שחזרה. -היא לא חזרה.
חם פה!
אני לא יודעת למה אנחנו באות הנה.
ברוכה השבה, רורי. -לא חזרתי.
טוב שרורי חזרה. -נכון!
זה היה הגיוני. תמיד שקלתי לימודי כימיה.
אני אוהבת מעבדות כימיה. -גם אני.
כוסות כימיות, מלקחיים. -מבחנות בקרה, מבערי גז.
אבל אני גם אוהבת פילוסופיה. מטפיזיקה? תמיד בא לי עוד.
פעם הסתבכתי כי העתקתי במבחן במטפיזיקה.
הצצתי לנשמה של הילד שישב לידי.
למדת מטפיזיקה? -לא, זה וודי אלן.
וודי אלן למד מטפיזיקה? -זה מ"הרומן שלי עם אנני".
אני צופה רק בסרטים אילמים גרמניים. -אני זוכרת את השלב הזה.
מתי עשית חור באף שלך? -תקרא את החוקה.
אני בת 22. אני יכולה לקשט את גופי כראות עיניי.
את צודקת. תעשי כמה חורים שתרצי.
אתה מצטרף אלינו? -כשאוכל.
לקחתי כמה קורסי שפות נהדרים.
זה המכן הטכנולוגי של מסצ'וסטס. נועם חומסקי מהלך במסדרונות.
פגשתי אותו. פטפטתי איתו, צחקתי איתו.
הוא האליל שלי.
דרכיו דרכי נועם.
הדבר הזה דלוק?
למה את קמה? -לקחת עוד גבינה.
עמדתי להביא. אני כבר עומד. -אני אביא.
מה תעשי לפני התואר השני?
אהיה בנסיעות עם חברים.
אנחנו משדלים בעניין לגליזציה של מריחואנה.
למה? -זה עניין של זכויות אזרחיות.
במקרה זה קשור למריחואנה.
גרמת לזה להישמע פחות כיף.
את מעשנת מריחואנה? -לא.
במה נצפה? -"השיבה".
הגרסה הצרפתית?
אני לא יודע כמה זמן אחזיק מעמד.
באמת. קח טבליות קפאין, שתה קפה.
צריך לשבור את ההרגל הטרגי שלך.
איזה הרגל?
אנחנו מסיימים פרק אחד, ועוד חצי מפרק נוסף,
ואז הוא מתעייף ונרדם. -אני קם בחמש.
ואז הוא לא צופה שוב עד השבוע הבא.
אבל אז הוא כבר שכח מה קרה בחצי הפרק שהוא ראה,
ואת הפרק השלם שלפני.
ואז אנחנו מתחילים מחדש.
עוד תיכנס לכלא בגלל זה, לוק.
אשיג לי עורך דין. אפריל, תלמדי משפטים.
עורכי דין הם פשיסטים.
אתה זוכר את הפרק הראשון שצפינו בו?
כן, זה כל מיני צרפתים בעיירה קטנה.
וכמה מהם מתים. -באמת?
אלוהים.
- לוגן הודעות חדשות. ארבע -
כמו מכונת זמן. מוזר לחזור?
לא חזרתי. -לא?
לא. זאת אומרת, אני כאן עכשיו, אבל... לא חשוב.
היי, שוב.
אני בהחלט מעשנת מריחואנה. -תיארתי לי.
אל תספרי לאבא שלי.
לא נראה לי שיהיה לו אכפת. רק אל תתפעלי מלגזה.
בסדר. מלגזה. יש לך חוש הומור מעולה.
תודה. -לי אין חוש הומור טוב.
אני עובדת על זה. קניתי ספר בדיחות.
אני חושבת שזה טוב.
קשה לפתח חוש הומור בקולג' בימינו.
אפריל? -לא פגשתי את נועם חומסקי. המצאתי את זה.
ועישנתי מריחואנה רק פעם אחת.
אכלתי כל כך הרבה גבינה אחרי כן. -זה בסדר.
אני עדיין מחפשת. -אין עם זה בעיה.
נראה לי שיש לי התקף חרדה.
להביא לך משהו? מים?
מוזר נורא פה. -מה כוונתך?
שאת בחזרה בחדר נעורייך.
לא חזרתי.
זה כמו גלויה מהעולם האמיתי.
אולי כדאי שנחזור לאימא ולוק? -הנזם באף כואב לי.
הי, תיכנסו לכאן! -עוד רגע!
אלוהים. "דרכיו דרכי נועם." רק עכשיו הבנתי.
אפריל קצת מתחרפנת.
מה? אפריל? -לא, זה בסדר. רורי מטפלת בעניין.
היא נראית כל כך גדולה, אבל היא עדיין ילדה.
היא רוצה שרורי תוציא לה את הנזם.
אני אוציא לה אותו. אני שונא אותו.
היא רוצה לנסוע לגרמניה הקיץ. סיפרתי לך?
היא אוהבת קולנוע גרמני.
היא תשהה עם חבר'ה מחילופי סטודנטים שהיא פגשה.
אז מאיפה הכסף לגרמניה יבוא?
ממני. -באמת?
אלא מאיפה? -היא יכולה לעבוד.
אני יכול לממן את זה. -אתה בטוח?
כן.
היא קיבלה רק מלגה חלקית.
אתה נאלצת להשלים את ההפרש.
היא תלמד לתואר שני, זאת אומרת...
אולי אוכל לתרום קצת... -אני מטפל בזה.
בסדר. -אפריל שלי. אני מטפל בזה.
בסדר. אתה מטפל בזה.
רורי מראה לה את סרטוני הסטפס לשחרור לחץ.
תודה לאל על הילדה הזו.
אייס, היי. -הערתי אותך?
הלוואי.
הייתי בשיחה עם סין בשעה האחרונה.
הבחור דיבר כל כך לאט. הפרשי השעות האלה הורסים אותי.
למה לא אותה השעה בכל מקום? הפרשי שעות זה חרא.
כן, נכון. זה באמת חרא.
את בסדר? -אני בסדר. נראה לי.
אני לא יודעת. אני במצב רוח מוזר למען האמת.
אני יכול לעזור? -לא.
כן.
הי, אני יודעת שאני מגיעה רק בעוד כמה שבועות, אבל...
בחייך, אל תבטלי את זה עכשיו.
יש לי כרטיסים ל"מטילדה", תכננתי טיולי סוסים,
יש מופע מוזרויות בעיר.
לא, אני לא מבטלת. רק חשבתי...
אני לא ממש עסוקה כרגע,
ואני משועממת וחשבתי שאולי אבוא מוקדם יותר.
כמו מחר.
זה בסדר?
בטח. כן, בואי ניפגש השבוע.
נעשה שיהיה מיוחד. המלון החביב עלייך, "הדורצ'סטר" או "הסבוי".
אצטרך להיות במלון? -ובכן...
היא בעיר?
כן.
לכמה זמן?
היא עברה אליך?
כן.
מתי?
לפני שבועיים. -בסדר.
חשבת לספר לי? -בטח.
אז אתה רוצה שאחכה במלון עד שתתחמק ותבוא לפגוש אותי?
לא. -כמו גיישה?
באמת, זה לא הוגן. -אני יודעת.
ידעתי על אודט. אני רק...
כאילו, במלון... זה מוזר.
זה לא חייב להיות.
לא נוכל להשאיר את התכנית כמו שהיתה?
בואי בעוד שלושה שבועות, ואז נחשוב איך להמשיך.
בבקשה?
רורי?
בסדר. כן, בעוד כמה שבועות.
אני מצפה לזה.
כן. גם אני.
אלוהים. תרגיש את זה.
את מה? -לא סובלים מהחום.
יש מיזוג אוויר. לא צריך יותר להזיע כמו חזירים.
חוץ מהחזירה של קירק.
הי, ילדה, שכחתי לומר ברוכה השבה. -לא חזרתי.
כן, ברוכה השבה. תמיד ידעתי שתחזרי.
טעית, בוטסי, כי לא חזרתי.
לי נראה שחזרת. -ברוכה השבה, רורי.
תשוו רשימות, אנשים. -את נהנית מהאוויר?
זה הקיץ הראשון שבתי השחי שלי לא דביקים.
נפלא.
מכירה את "חבורת השלושים ומשהו"? -לא, מה זה?
חבורת בנים ובנות, כולם בגילך.
הם היו בקולג', בעולם האמיתי,
והוא פלט אותם כמו מסטיק עבש,
ועכשיו הם חזרו לחדרים הישנים שלהם, כמוך.
לא חזרתי. -והם כולם מסתובבים יחד.
אלו הם.
אז תמצאי את הנעליים ואת הכדור שלך, כי מחר כולכם הולכים לבאולינג.
אין לי כדור או נעליים.
הכרת את "חבורת השלושים ומשהו"?
כן, כולם מכירים אותם. הי, חבר'ה!
אל תעודדי את זה.
בסדר, כולם לשבת, בבקשה.
אני מקווה שכולכם נהנים מהאוויר הקריר והנעים פה.
ואני מקווה שתיהנו מהבשורה החשובה של הערב.
נשמע מלהיב. -ספר לנו, טיילור.
גבירותיי ורבותיי, סטארס הולו עומדת ל...
מה זה לעזאזל?
מה? -מה זה לעזאזל?
אני לא מבין מה את אומרת! -זה המזגן!
את זה שמעתי.
זה כמו רעידת אדמה!
תותים בחממה? -מה?
אמרת משהו על תותים בחממה!
טיילור, תכבה את זה!
עכשיו בא לי תותים מחממה!
אני לא יכול! זה נדלק ונכבה לבד!
זה יבהיל את "חבורת השלושים ומשהו"!
הם מאוד רגישים!
אולי צריך לטפל בו.
בחזרה לבשורה שלי. קודם כול, סיפור רקע.
תיירות הקיץ שלנו מתמעטת.
אפילו בבריכה, ההכנסות התמעטו,
מה שאני מייחס למעשה החבלה בביתן המתנפחים.
ביתן המתנפחים? מה קרה לביתן המתנפחים שלי?
חשבתי שלא רצית שאנשים ידעו שתרמת אותו.
אני לא, אבל זה ביתן המתנפחים שלי.
יריד הקיץ שלנו בפתח, וזה יעזור,
אבל חשבנו שאירוע גדול במיוחד יעזור להפיח התלהבות מחודשת
בקרב התיירים. ולכן...
אני גאה להכריז... "סאטרס הולו: המחזמר!"
אני אוהבת את זה! -נשמע כיף.
זה יהיה מחזמר היסטורי מקסים על סטארס הולו.
נכתב בידי עבדכם הנאמן.
הולחן בידי צעיר מוכשר ביותר.
הוא פעם גר בברוקלין.
נט קומפטון.
זה נט שיושב בקצה השורה הראשונה.
הוא גם יביים.
מחיאות כפיים לכבודו.
תנו לו חרב קריסטל והוא מהלך לבן.
המשימה הקשה ביותר תהיה למצוא שחקנית ראשית.
היא צריכה להיות זמרת מצוינת, שחקנית מעולה,
רקדנית בחסד, מגלפת מיומנת.
היא אמורה לגלף? -או להעמיד פנים.
איך מעמידים פנים שמגלפים?
כן, יראו שאין שבבי עץ.
באמת, טיילור, ערכי ההפקה חשובים.
אני צריך מכם הערב מתנדבים
לוועדת הייעוץ למחזמר.
תבואו לכמה הופעות, ותיתנו לנו רעיונות
לשיפור. מי מתנדב?
אני חושבת שזה נשמע כיף. -מה?
ועדת הייעוץ. אני הולכת להתנדב.
יש לך בשביל זה שעה? -שמונה וחצי.
הוא שאל אם יש לך בשביל זה שעה! -אמרתי לו!
לוועדה! -אמצא שעה.
גם אני מצטרפת! -באבט, תזהירי אותנו!
זה נשמע כיף. -זה נשמע באמת כיף.
נקווה שהמופע יהיה מוצלח כמו שטיילור מקווה שיהיה!
שוב, תזהירי אותנו.
ממש צריכים שיהיה מוצלח!
אם טיילור רוצה שיהיה מוצלח, הוא צריך לעלות לבמה ולרקד לו
בתחתוני הטיילור הרחבים שלו.
זה הוצא מהקשרו.
אז מי מתנדב לוועדה?
אני. -גם אני.
אני אעשה זאת. -אז לורליי, טום וסופי.
אני מצטרפת, טיילור.
אני אדאג שזה יצליח. -גם אני.
אני אוהב את הרוח הקהילתית פה.
לוחות הזמנים יפורסמו.
הנושא האחרון שלנו.
זה נושא פחות נעים.
הגענו לבסוף לביתן המתנפחים?
למי אכפת מביתן המתנפחים?
לא לי. אני רק סקרן. -אם אתה כזה סקרן, למה אתה לא מתחתן איתו?
אחרי 89 שנות פעילות, ה"סטארס הולו גאזט" עומד להיסגר.
אתה צוחק? -אתגעגע לקופונים.
אני אתגעגע לשיר בעמוד הראשי. -כן, השיר העונתי.
למה הוא נסגר, טיילור? תקציב?
לא, הוא עדיין היה ריווחי.
אבל העורך של העיתון, ברני ראונדבוטום...
באמת.
ברני יצא לפנסיה ואין אף עורך מחליף.
שיהיה. -היה טוב כל זמן שנמשך.
שמונים ותשע שנים, לא רע.
באמת? אני היחידה שבהלם מהידיעה הזו?
דיברתי על האפשרות שה"גאזט" ייסגר
בפגישה קודמת לפני שחזרת.
לא חזרתי.
וחשבתי ש"חבורת השלושים ומשהו" כבר עדכנה אותך.
אני לא מסתובבת איתם.
אז אם אין עוד נושא שמישהו רוצה להעלות...
מה עם ביתן המתנפחים?
באמת? תמצא חדר.
מה איתו? הוא לא תקין ובלתי פעיל העונה.
מצאו את הבטלנים שפרצו אליו?
מעניין איך לוק והילדים של הביתן ייראו.
אתה מוכן לסתום?
סליחה. תסלחו לי כולכם.
רוב האנשים...
לדעתי לסגור ככה את ה"סטארס הולו גאזט",
עם כל המסורת וההיסטוריה שלו,
אפילו בלי לנסות להיאבק, זו נראית לי...
...שגיאה.
ובכל זאת הוא ייסגר. לילה טוב, אנשים!
רגע. מה עם ביתן המתנפחים שלי?
הוא מחכה לך במיטה. -תשתוק, בוטסי.
נראה לי שהחסות האנונימית שלך נחשפה. -לעזאזל עם זה.
אם לאף אחד אחר לא אכפת ממנו, אז גם לי לא אכפת.
זו הרוח הנכונה.
אלוהים, כמה מחניק.
הביל. זו ההרגשה. הביל.
ברנדון, נגמר לי.
תודה, ברנדון.
אני פשוט מטורפת על הילד.
כן, חזרתם של הטובים ביותר היום.
הנה יש לנו את תחת חמאה. -ומיודענו פאט שומן גב.
הוא מאגודת שומני הגב במרילנד? -אני מאמינה שכן.
בחיי, עשו עבודה רצינית על ביתן המתנפחים.
זה ניתן לתיקון? -אני מנסה.
סליחה, מר האסלהוף?
- מציל -
בלי הערות על החולצה. -אז לא יהיו.
קצת יותר ימינה, דיואי, בבקשה.
כשהשמש משנה מיקום, דיואי, יעזור אם תזיז גם את השמשייה.
כן, גבירה. -לימדתי אותו לקרוא לי כך.
את חסרת בושה.
הי! יו! אסור לקפוץ משם! יש כללים!
טוב, מספיק. כולם לצאת מהבריכה.
מיד. קדימה. החוצה! קדימה.
נותנים לבנאדם חולצת מציל, וזה עולה לו לראש.
אני נרדמת. אני אנמנם, ברנדון.
כן, חאליסי. -זה גם טוב.
לילה טוב.
הי, חזרת! -לא חזרתי.
אני מדברת אל מישל. -היי, מישל.
שלום, רורי. כן, חזרתי אתמול.
מה המצב בפונדק? -ובכן...
נהדר. פרדריק מכריח אותי לבוא הנה ולהיות בחברת ילדים
כדי שאתרגל אליהם למתי שנעשה ילדים משלנו.
אמרתי נכון, "נעשה משלנו"?
או יהיו לנו? -שיהיה.
אבהות תהיה בשבילי העמדת פנים.
בסדר. שלום.
וואו.
הוא אפילו לא התקשר כדי להודיע שהוא חזר.
הוא צרפתי. -זה יותר מזה.
את יודעת, ה"סטארס הולו גאזט" הוא העיתון הראשון שאי פעם קראתי.
ה"גאזט".
אהבתי למילים באה מהעיתון הזה.
אלוהים. -מה?
הוא מגיע. -הי לכן.
הי, פאט. -היי, פאט.
ברוכה השבה, רורי. -לא שמנתי... זאת אומרת לא שבתי, פאט.
אז אתן נשות בריכה? לא חשבתי שאתן כאלה.
את... -לא.
רק לפעמים. -הייתי.
אני צריך ללכת. -טוב.
בסדר, להתראות, פאט. -להתראות.
כל כך מלחיץ להיות פה.
דיואי? תתקן.
זה נראה כיף.
טוב, אז כל הפרטים שלך פה.
תיצמדי לגיליון התווים ותפגיזי.
שלום.
-היי.
היי, באבט. היי, פאטי.
אנחנו עובדות!
יש לך גיליון תווים, מר גבוה, כהה ומהמם?
כן, הכול מוכן. -קוראים לך קווין?
נחמד, נראה לי שאתקשר אליך מחר.
באבט, לא.
הנה התור. בהצלחה, קווין.
וואו, תודה רבה. -כן, תודה על ההפרעה.
אל תעודד אותה.
לכו. תיעלמו.
לורליי!
אלוהים. -אנחנו מכירות אותה?
קלודיה!
אלוהים. היי! -היי.
גם את נבחנת?
לא, רק עברתי פה עם הבת שלי.
זו רורי? -כן. זו רורי.
רורי, זו קלודיה.
שלום. -המטפלת שלי.
שלום!
היי. אתן מעורבות בזה? -אני רק בוועדת הייעוץ.
תוכלי להמליץ עליי בפני הבמאי?
בהחלט.
כל דבר עוזר. -אני משערת.
אז תשברי משהו למזל.
מה?
היא לא אמורה לתקן אותך? -אני מניחה.
הלך עלייך לגמרי.
אני ברקיע השביעי. עשינו זאת. מצאנו את השחקנית הראשית.
נהדר, טיילור. -לא להאמין אילו קורות חיים יש לה.
ניסיון עשיר. היא שרה, רוקדת, מגלפת.
תראו אותה. תראו את הרגליים האלה.
היא האישה היפה ביותר שאי פעם ראיתי.
חוץ מהנשים הנוכחות, נכון?
לא, היא האישה הלוהטת ביותר שאי פעם ראיתי.
והיא גילמה את קינקי בוטס.
זאת אומרת, היא השתתפה ב"קינקי בוטס". -לא, היא היתה השחקנית הראשית.
היא היתה קינקי בוטס.
אבל זה לא השם שלה.
לא היתה דמות בשם קינקי בוטס. ראיתי את המופע.
כן, גם אני ראיתי את המופע.
סלחו לי, גבירותיי, אני צריך לחזור לעבודה.
סטארס הולו מעלה מחזמר גדול,
ואף אחד מה"גאזט" לא מסקר את זה.
למה? כי אין יותר "סטארס הולו גאזט".
זה דפוק. -זה דפוק? זהו זה?
הבחורה היתה קינקי בוטס.
היא השתתפה ב"קינקי בוטס"! אין דמות בשם קינקי בוטס!
משהו לא מסתדר. -לא. ראיתי את המופע פעמיים.
ה"סטארס הולו גאזט" לא יכול סתם להיסגר.
זה לא מדור ב"בוסטון גלוב".
הוא אף פעם לא יחשוף קנוניה של כמרים סוטים,
מצד שני יש לנו רק כומר אחד בעיר. הוא אדם טוב.
זו לא אשמתו של ה"גאזט".
נתראה בבית. -תפסי אותם!
הי, עולם, חיפשת אותי?
מספיק עם הפרצופים תתחילו בפיצוצים
כי ברני הגיע היום
חיכיתי זמן כה רב ויש לי מה לומר עכשיו
ברצינות, שבו בנוחות
טיילור, אל תסגור את ה"סטארס הולו גאזט"!
מה? -חאליסי מדברת.
הקטע הסתיים, ברנדון. אל תסגור את ה"גאזט".
זה מוסד בן 90 וחשוב לאנשים רבים.
ספרי זאת לברני ראונדבוטום.
יותר חשוב לו לדוג טונה מרלין בבוקה ראטון.
כל מה שחסר זה עורך, נכון?
מישהו שינווט את הספינה? אני הבחורה!
אפשר לשאול מה ההכשרה שלך?
אני פה. -זו התחלה.
יש לי תואר בעיתונאות מאוניברסיטת ייל. מה עם זה?
לא רע, אבל העבודה תפריע לזמנך עם "חבורת השלושים ומשהו".
חשבת על זה? -אני אסתגל.
נדבר על המשכורת? -אני מניחה שאין בזה כסף?
העבודה שלך. בואי נציג אותך לצוות.
אחריך.
כולם, חדשות טובות!
מצאנו עורכת וה"גאזט" ניצל.
אחדים מכם מכירים אותה.
רורי גילמור, בוגרת ייל ועיתונאית מקצועית.
היא מתחילה מידית.
אולי ייקח לה זמן ללמוד את כל השמות שלכם,
אבל אני רוצה שתשתפו איתה פעולה
ותיתנו לה 100 אחוז מכישוריכם והיכולת שלכם,
כמו שעשיתם עם ברני ראונדבוטום. קבלו אותה לחבורה.
היי, אני רורי.
אסתר. -צ'רלי.
נהדר. קלטתי את השמות.
אתם בחדרים שמונה ותשע לארבעה לילות.
ואתם רשומים לארוחת הערב בשש וחצי.
ובבקשה קחו את זה. שני קוקטיילים על חשבון הבית.
נפלא. תודה. -אבל לא אזניח אף אחד.
אימרו לי, יש פה אנשים קטנים?
אנחנו קטנים! -לא ראיתי אתכם.
לחבובות הקטנות שלנו, סוכריות על מקל.
רק אם אתם אוהבים סוכריות על מקל.
כן! -מאוד.
קדימה, קחו כל אחד אחת. וכשאמרתי אחת התכוונתי לשתיים.
תודה. -תודה. תבלו.
תודה. -כן.
בדירוג של אחת עד עשר, כמה נשמעתי כמו פדופיל?
שש. -אני משתפר.
לורליי. -כן?
ידעת שחגגתי יום הולדת?
כמובן. -זה היה יום הולדת מיוחד. אבן דרך.
חמישים? -ארבעים.
אני לא בן 50. -אתה לא בן 40.
אני לא בן 50. -לא היית בן 17 כשנפגשנו.
זו הבעיה כשמכירים אנשים זמן רב. הם יכולים לתארך אותך.
אני משערת שאתה באמצע. -אי שם, כן.
אז אולי תזמיני אותי למשקה הערב? כדי לחגוג?
בטח. -ונדבר?
כן, בטח. בוא נדבר.
אתם בטח משפחת מיטשל! ציפינו לכם.
מי זו המלאכית שהבאתם איתכם?
היא נראית כאילו נפלה ישר מגן עדן.
- ששש! -
היי, היכנסו.
ברוכים הבאים ל"בר הסודי". מה אפשר להביא לכם?
ג'ין מרטיני. קר, יבש, עם לימון.
יש לכם הטקילה של ג'ורג' קלוני?
זו שהוא שותה עם חבריו בלילות מלאי הטקילה שלו?
יש לנו חוזה קוארבו. -הוא מסתובב עם ג'ורג' קלוני?
כוסית של חוזה, עם מלח על השפה.
מיד. -תודה.
קהל טוב הלילה.
כן. מאוד תוסס.
אז...
"אשתי בוכה למעלה. אני שומע מכוניות נכנסות לבית.
יועץ שלי, הגיע הזמן שתספר לדון שלך
את מה שכולם כבר יודעים."
מה? -זה מ"הסנדק".
שוב "הסנדק". -יש ציטוט ממנו לכל הזדמנות.
אם אין לך אישה. -זה לא מדויק.
מי זה דון? -מישל...
אני עוזב.
נגמרו לי הציטוטים.
לא הייתי רק בחופשה. היתה לי פגישה במלון "דאבליו".
תראי, עם הניסיון שלי, הכישורים שלי, הקסם שלי, אל תצחקי...
לא צחקתי. -הדלתות פתוחות בפניי.
עבודות טובות. עם משכורת גבוהה. -אני לא מופתעת.
תודה. -תודה.
מה שרציתי לשאול לפני שזה יהיה סופי,
האם יש אפשרות להרחיב את הדרגונפליי?
להגדיל אותו, להוסיף ספא. נולדתי לנהל ספא.
מישל, יש שמורת טבע מצד אחד, נתיב חירום בצד השני,
ביצה מוגנת מצד נוסף,
ואסור לי לשכן אורחים באסם אלא אם הם אוכלים שיבולת שועל.
אני צריך יותר מזה. לעשות יותר. יותר אחריות. יותר כסף.
עומד להיוולד לנו תינוק. -באמת?
כן, אני חושב שפרדריק הזמין אחד. אני צריך לבדוק. בכל מקרה...
אני לא יכול להישאר באותו מקום לנצח.
אני יודעת.
אצטרך לקחת את המשרה ב"דאבליו".
חמש-אפס! -חמש-אפס!
השטח פנוי!
ואם אציע לך יותר כסף?
את כבר משלמת לי יותר מדי. חלק מהתשלום שלי יוצא מכיסך.
חשבת שמישל רואה רק את עצמו?
אני מכיר את ספרי החשבונות. אני צריך יותר כסף. את צריכה מישהו שתשלמי לו פחות.
את יכולה להכחיש?
מה את עושה? המשקה שלך חמוץ? מה קורה?
אני מתאמצת לא לבכות. -לורליי, אל תבכי.
אם תבכי, אני אבכה. שרק לא יראו אותי בוכה ב"בר הסודי".
גם ככה זה נורא שאני פה. -אני משתדלת שלא.
ליין, השיר המפגר הזה לא עוזר.
תנגנו משהו שמח ומרומם, בבקשה.
זה יותר טוב!
אני חייב לומר שעבר זמן מאז הרגשתי כזו אנרגיה והתלהבות
בחדר החדשות של ה"סטארס הולו גאזט".
כן, כמו בסרט של אהרן סורקין פה.
את לא נהנית? חשוב ליהנות.
אני נהנית. כרגע זה אושר של אם.אס-דוס.
אם את מבולבלת, אסתר היא מומחית המחשבים שלנו.
אסתר? -כן?
מה את יודעת על אם.אס-דוס?
זה שחקן? -לא, זו מערכת ההפעלה של המחשב.
למדתי על זה ב"קוד שרוף",
ולא צפיתי בסדרה באדיקות.
יש לי ההוראות שמר ראונדבוטום נתן לי. חכי.
"להדליק את המחשב". הדלקת אותו?
עשיתי הכול חוץ מלנשוף באוזנו.
"הכניסי דיסקט." יש לך דיסקט?
לא חשוב, אסתר. -שמחה לעזור.
משהו פה לא מסתדר.
בואו נוציא את החשבונייה ונברר מה זה.
תפרסמו את השיר בעמוד השער, נכון?
השיר? -כן, שיר.
היה שיר בעמוד השער לכבוד העונה
בכל גיליון שיצא אי פעם. -אני יודעת. אני קוראת נלהבת.
רק חשבתי על שינוי. -שינוי. בסדר.
בחירת העורך, אני מניח. אשאיר זאת לך.
להתראות, טיילור.
קומקום הקפה זקוק לשטיפה. -ולפטיש אוויר.
שלום, טיילור. באתי לבקר את פרי וייט הקטנה שלי.
היא עובדת. אל תסיחי דעתה יותר מדי.
חמש-אפס! -חמש-אפס!
היה לי יום ארוך. יום ארוך מאוד.
גם לי.
שולחן קסם.
הוויסקי הזה ישן?
על התווית כתוב "לשמור ליום הניצחון", אז הייתי אומרת שכן.
לחיים.
הערנו את צ'רלי.
השארתי את מישל ב"בר הסודי". זה סופי. הוא עוזב.
באמת?
הוא נותן לי שלושה חודשים למצוא לו מחליף.
הוא טוען שזה אולי לא מספיק זמן. -תמיד צנוע, מישל שלנו.
באמת אתגעגע אליו. -גם אני.
מה?
פול. -מי?
באמת. -עדיין לא נפרדת ממנו?
בואי נשתה עוד כוסית הערב.
אוף! הערנו את צ'רלי עוד פעם.
עשינו זאת, רבותיי.
הגיליון הראשון של ה"גאזט" מוכן לצאת לדוכנים.
זה לא הגיליון הראשון שלי. -גם לא שלי.
לא, אבל שלי כן.
זה הישג. אבן דרך. כדאי שנפתח בקבוק שמפניה.
זה עושה לי גזים.
היי, שאלה. מה הצעד הבא?
לאן הולכים העיתונים?
כל בתי העסק בעיר מקבלים ערמה.
כן, אבל מי מביא את הערמות?
איך הולך פה?
בסדר, אם אריק היה מגיש את הצלחות כשהן חמות!
לקוחות השתלטו עליו. הוא מיד חוזר.
נהדר. אריק מדבר על הרד סוקס בזמן שהאוכל מתקרר?
הוא שונא את הרד סוקס. -ואתה. אני כועס עליך.
למה אתה כועס עליי? -אתה יודע למה.
את עושה את זה? את משסה בי את איש ההרים?
הזוג מניו יורק רוצה לדעת אם הבשר זה פאט לה-פרידה.
מה? -זה פאט לה-פרידה?
הזוג מניו יורק בשולחן שש רוצה לדעת
אם טחנתי איזה בחור בשם פאט לה-פרידה והגשתי להם אותו?
תגיד להם שכן.
תן להם את זה. תגיד להם שזה הלבלב של פאט.
לוק, מותק, הודיתי לך לאחרונה
על ארוחת ההמבורגר של יום שלישי בפונדק הדרגונפליי?
אין צורך. -אבל אם זה משגע אותך...
אני בסדר. -אתה לא נראה בסדר.
אני רק מנסה לקדם עניינים. -בסדר.
היי.
הצילו. אני צריכה עזרה. -מה?
עם מה? -"גאזט". עכשיו.
תביאי נעלי הליכה.
את יודעת שיש לי עסק! -אני יודעת.
במקום להיות שם, לנהל את המסעדה,
אני פה, מדבר על אם טחנתי איזה איטלקי
והגשתי אותו כהמבורגר.
פאט לה-פרידה הוא אטליז בניו יורק.
תעסיקי שף. -אעשה זאת.
בקרוב. -אלך להביא אחד מיד.
חכי.
תשאירי אותי לבד במטבח שלך?
הלו? אריק?
מישהו? הלו?
הבאת את הרשימה? הנעליים רכוסות? -כן.
קדימה.
- סטארס הולו גאזט -
את תלכי למערב, אני למזרח.
הבנתי.
לאן את הולכת? -למערב.
זה המזרח. -זה מערב.
זה לא. רואה? "מרפאת שיניים איסטסייד". זה מזרח.
שמו של הרופא במרפאה הוא...
ד"ר איסטסייד. חשבתי על זה עכשיו?
את תלכי לצד הזה,
ואני לצד הזה. -סגרנו.
- סטארס הולו ספרים -
- ספרי שחור לבן ואדום -
- הערב: צ'יינטאון אסור להביא סירי פונדו, היבאצ'י, בלנדרים -
רורי, חכי. -מה קורה, חבר'ה?
איפה השיר? -לא היה מקום.
לא היה לך מקום? -אבל השיר נהדר.
השיר זו מסורת.
עכשיו יש רק מילים. -אלו כתבות.
כתבות? -מי קורא את ה"גאזט" בשביל הכתבות?
תודה שבאתם. אנחנו מעריכים.
את נראית מותשת. -קוראת לכוחות חיזוק.
בסדר. אני אלך למערב, אתה תלך למזרח.
זה המערב. -זה המזרח.
דיואי, אמרתי לך שזה המערב.
לא. יש כאן 38 עותקים. אני אמור לקבל 40.
אחזור עם שניים נוספים.
אני לא מקבל משלוח חלקי. -אתה כן.
ברני ראונדבוטום לא ניהל את העסק בצורה כזו!
יש ברני ראונדבוטום חדש בעיר!
- מועדון לה שא -
רכיכות משתבחות עם הזמן, גברת קסיני.
כולם יודעים זאת.
כבר קיבלתי תלונה מבוטסי. החסרת ממנו.
לא אכפת לי! -ולאנשים חסר השיר!
רק עדכון!
הי. מה אתם עושים?
אנחנו משחקים "אני שותה את המילקשייק שלך!"
זה מ"זה ייגמר בדם". -הסרט?
אנחנו אוהבים כל מה שפול תומס אנדרסון עושה.
אנחנו "חבורת השלושים ומשהו"! -להתראות.
הלו?
רורי. דויל.
הי, דויל. מה איתך? -איתי לא הרבה.
מה איתך שהרסת את ביקורת הקולנוע שלי ב"גאזט"?
דויל, בבקשה. אני באמצע המסלול.
עשיתי לך טובה, כן?
שאלת אותי אם ארצה לתרום?
הסכמתי לעזור לידידה ותיקה,
ואת שחטת את הכתבה כמו עגל.
הביקורת שלך על "ספר הג'ונגל"
כללה סטייה באורך 20,000 מילים על היסטוריית הקולוניאליזם באפריקה.
אז הפכת אנטי-אינטלקטואלית עכשיו?
היו 5,000 שמות תואר.
מי אמר ששמות תואר זה רע? -אתה, כשהיית העורך שלי בייל.
אני כותב כמה דברים למייקל ביי,
והוא אוהב שמות תואר.
הסגנון הדקדוקי של מייקל ביי עדיף?
את אומרת שמכרתי את עצמי? -לא.
שיחקתי סנוקר אצלו בבית אתמול בערב, הוא ממש מגניב.
אין לי זמן לזה. -מי האידיוט שנפטר מהשיר?
היי. -היי.
רצינו להציג את עצמנו.
אנחנו נפגשים כמה פעמים בשבוע, קוראים את קורות החיים של ילדינו,
מחליפים עצות על עבודות ומציעים תמיכה כוללת.
אנחנו ההורים של "חבורת השלושים ומשהו".
להתראות.
את צוחקת עליי?
היא היתה פה לפני 20 דקות. -שלום לך.
מצאתי עיתונים אצל גברת קים.
אני מצאתי עיתונים אצל רופא השיניים. אז הנה.
למען השם... אנחנו הולכות לאותם המקומות!
אז תפסיקי ללכת למזרח, רורי!
לא. אני הולכת למערב!
לא! דיואי אמר שזה המזרח!
זה המערב!
אנחנו צריכות שיטה טובה יותר!
אני שותה את המילקשייק שלך! שותה אותו!
- חנות הגזוז של טיילור -
הולך למכון כושר?
כן. אני רק צריך ללכת הביתה לקחת את הציוד שלי.
נהדר. נתראה שם. -בסדר.
איי!
רורי! -איי!
איי, כפות הרגליים כואבות לי. -איי!
מה קרה? -כפות הרגליים כואבות לי.
אמרתי לך לנעול נעליים נוחות.
אפילו נעליים נוחות לא יפיגו את השפעת צעדת המוות.
כל ההליכה הזו זה לאידיוטים.
יש לי הערכה מחודשת לאנשי משלוחים.
בפעם הבאה שאפגוש את לו, איש היו.פי.אס, אשמח אותו.
איכס.
אני רוצה העלאה. -דברי עם מנהל המשרד שלי.
מי מנהל המשרד? -אני.
הי, אני רוצה העלאה.
אחרי המשוב השנתי, אולי אזרוק לך משהו.
הזמנו אוכל סיני, יווני ואיטלקי אתמול בערב?
ונקניקיות. -לא זכור לי כלום מאתמול.
הי, במה צפינו?
"פחד בשידור ישיר", או "קו-אד קול גירל"?
הייתי זוכרת אם זה היה סרט של ספלינג.
ערוץ "לייפטיים" צריך להפיק סרט על טורי ספלינג שנופלת במסעדת "בניהאנה".
"טפאניאקי: גריל המוות."
זה מזכיר לי להתקשר לסבתא.
כן. כשאני חושבת על שלפוחיות מכוויות, גם אני חושבת על אימא שלי.
איי!
הלו? -סבתא.
כן? -זו רורי.
רורי. שלום. -את בסדר?
אני מניחה. אני רק צריכה קפה.
ברטה, שבני הדודים יביאו לי קפה!
הערתי אותך? -לא, רק נמנמתי.
את חולה? -לא, אני בסדר.
מה השעה?
כמעט צהריים. -כבר?
פועלי נמל וכוכבי רוק קמים בצהריים.
את עובדת במשרה שנייה בלילות בלי להגיד לי?
לא. איפה המשקפיים שלי?
אני רוצה לפגוש אותך. מתי את פנויה?
לא יודעת. איזה יום היום? -שבת.
יש לי פגישת "בנות המהפכה" ביום חמישי, אבל חוץ מזה אני פנויה.
אז אולי... -רק רגע. חכי.
ברטה, דפקו בדלת?
סליחה, רורי. אני צריכה ללכת.
סבתא.
איי!
אני די אוהבת את זה. כאילו יש לך פעמון.
אז תאהבי את זה, סבתא ישנה וכבר כמעט צהריים.
הערתי אותה!
את שומעת אותי? הערתי את אמילי גילמור בצהריים.
שמעתי. -זה מוזר.
זה מוזר.
תודה שאת תומכת בה. זה ממש מועיל.
הי! היא זו שהפסיקה את הטיפול
והבריחה את האישה המסכנה לעסקי הבידור.
את ילדותית. -תתרגלי.
אני צריכה ללכת ל"גאזט". העיתון לעולם לא ישן. איי!
איי! -איי!
ברוכים הבאים למופע הראשון של "סטארס הולו: המחזמר".
זו הופעה מוקדמת מיוחדת עבור ועדת הייעוץ שלנו
ומספר חברים ובני משפחה נבחרים.
אני חושב שכולכם תיהנו מהמופע. אבל קודם, קצת עסקים.
מה שתראו פה היום חייב להישאר בסוד.
אבל כדי לא לבקש משכנים טובים כמוכם
לחתום על מסמך משפטי מנוכר,
למה שלא תרימו את יד ימינכם ותחזרו אחריי?
אני, אוהב תיאטרון סטארס הולו...
נשבע בזאת שלא אפיץ קטעים מהמופע בדרך כלשהי...
...מתוך כבוד לעבודתם הקשה של יוצרי המופע, כה יעזור לי האל,
או אללה, או בודהה, או מי שאתם מתפללים אליו.
...מתוך כבוד לעבודתם הקשה של יוצרי המופע, כה יעזור לי האל,
או אללה, או בודהה, או מי שאתם מתפללים אליו.
וואו! זה מרגש!
לא צריך לחזור אחריי יותר.
תראו שהמופע קצת בוסרי,
אבל נט ואני השקענו את לבנו ונשמותינו פה, נכון?
הוא צריך יותר סיבים, הבחור. -או תפילה לפני המוות.
מתחת לכל מושב יש עט ולוח עם דפים ריקים,
שמוכנים למשוב שלכם.
תרגישו חופשי לרשום כל ביקורת או הצעה בזמן המופע.
ועכשיו שבו, תירגעו ותיהנו מ"סטארס הולו: המחזמר!"
עוד אחת לדרך?
גבר לא יכול ליהנות מכוס ויסקי אחרי יום עבודה קשה בסטארס הולו?
גבר יכול.
אבל אין גבר בחדר הזה.
מה... -ששש!
אבל תראו את ה... -ששש!
תמיד היית חתול ערמומי, פליקס.
אבל ציפורניך קהו.
לחתול יש תשע נשמות.
וכל נשמותיי כבר בעבר! -מיאו.
הלוואי שהייתי בעבר. עדיף על כל עתיד איתך!
מכה מתחת לחגורה!
מה קורה? -לא יודע!
תחזיק חזק!
מה?
לא. מה?
אנחנו פועלים ובונים בונים את סאטרס הולו
זה עץ סקויה, מגיע עד השמיים נוגע באל ובגן עדן
נעשה ממנו שולחן לאכול יהיה מקום לקטן וגדול
אנחנו פועלים ובונים בונים את סאטרס הולו
אנחנו פועלים ובונים בונים
את סאטרס, סטארס הולו
יש נהר שם נזיז אותו לפה
נהרוג את הבונה נקטול את הצבאים
אין משרד איכות הסביבה אז נעשה כמו שנרצה
סאטרס הולו!
יש לי מכוש וגרזן
הבחור חתיך.
בידי קלשון ויש לי גם חרמש חד
יש לי פגיון ובידי פטיש וסלע ממש ענק
סטארס הולו!
יש לי מכוש וגרזן ופטיש וסכין
בידי קלשון ויש לי גם חרמש חד
יש לי פגיון ובידי פטיש וסלע ממש ענק
סטארס הולו!
איזה לילה!
יש רק קרח שם בחוץ.
היכנס פנימה. התחמם.
הנה, קחי את רובה המוסקט ואת התחמושת בזמן שאמזוג לי משקה.
אלוהים! הקליעים קפואים!
בטח עשרים מעלות מתחת לאפס בחוץ.
אבל אתה בסדר.
החייל האמיץ שלי.
אל תמהרי עם השבחים!
שבחים. שבחים?
עמדנו שם כל הלילה, אבל הבריטים לא הגיעו.
אני לא הגבר שאת חושבת שאני. -אתה כן.
תמשיכי.
אתה אני במכנסיים
ואת אני בשמלה
היא לא בדיוק במידה
מדדתי אותה, אני מודה
איך נפגשנו חמודים
ואת היית בשלה ועגלגלה
הבאת לי זר של פרי הדר
קיוויתי שירפא לך את הצפדינה
זו אהבה, אהבה מהפכת אהבה
בתקופה מהפכנית
אינך דומה לאיש
כי אתה אחי
אבל זה לא פשע
עדיין לא -תודה לאל
לפאייט!
זו אהבה, אהבה מהפכת אהבה
בתקופה מהפכנית
נגדל פרות וחזירים
ונשיג דבש מהכוורת
יהיו לנו 14 ילדים
שלושה מהם ישרדו לתפארת
זו תקופת מלחמה
ואני מריחה אותך אני רוצה לקרוע את בגדיך ממך
בואי נעשה סקס והרבה
לפני שהבריטים
יפגיזו את ראשינו
זו אהבה, אהבה מהפכת אהבה
בתקופה מהפכנית
זו אהבה, אהבה מהפכת אהבה
בתקופה מהפכנית
בסדר. סבלנות, רבותיי.
החלפת תלבושות קצרה, ומיד אחרי, המהפכה התעשייתית.
הי, תשאיל לי את העט שלך?
בטח. למה?
ועדת הייעוץ.
בסדר.
אנחנו ב-1891.
שמעת על הספורט החדש שד"ר ג'יימס נייסמית' המציא?
זה בחיים לא יצליח.
איך הוא נקרא? -כדורסל.
היה לי רעיון היום.
להמצאה. -מה היא?
מכונה שתשטוף את הכלים אוטומטית.
זה רעיון נפלא!
אבנה מפעל כאן בסטארס הולו.
נהיה עשירים! -כל עוד העובדים יהיו שבעי רצון.
וללא קצב.
אל תמהרו!
רק רגע. -אלליי!
אגיד לכם על מה אני מדבר.
אוי ויי.
יו! תראו זה ראפ כמו המילטון בברודוויי
זו דרך מוזרה לספר את סיפור העיירה
ולהציג את תפארתה
שתבואו אחריי לסטארס הולו, חבריי
לא.
מגנטי, יו! אני כמו מגנטו
אתמול בערב היתה לי פגישה מתחת לגזיבו
אכלנו כריכים דיברנו בחברותא
ובסוף כולנו הצבענו "שביתה! שביתה!"
בחור צעיר, אתה חייב לדעת את סאטרס הולו זה יהרוס
ועבורי, כל הראפ הזה די קשה לתפוס
כן, גם לין-מנואל התמודד עם זה
תני לזה זמן, קצת אמונה גם אוזנייך יגיעו לכוונה
נתת לי מיקרופון הולך לי שיגעון.
העולם מקום נורא
יש דואר זבל וטרור
מושבי מטוס צפופים
וירוסים מוזרים דפוס ממש קטן
וגופיות
כל יצירה של ג'ף קונס
ספאם!
לא האוכל
קוקו לבחורים!
המחאה... -הרדיקלית!
מחיר היין במסעדות
ופוטין -ופוטין
ופו-פו-פוטין
מה יש לא לאהוב בעיירה סטארס הולו?
עם האורות המהבהבים
האנשים החביבים
חניה בשפע וצריח עתיק
השקיעות הכי טובות
הילדים מתוקים
מערכת הביוב שלנו חדשה
וחוקי הרצועות לכלב נאכפים
אז מה יש לא לאהוב
בעיירה סטארס הולו...
הולו...
לא. באמת.
לורליי, מה הבעיה שלך?
מה עכשיו, ריקוד קאן-קאן?
לא.
אני נוסטרדמוס.
יש מה לאהוב
בעיירה
סאטרס הולו
סאטרס הולו!
בסדר.
ובכן. וואו!
איפה ניפגש כדי לדבר על זה? מה קורה?
שבי! -שבי!
סליחה.
ווטרלו, אני הובסתי אתה ניצחת בקרב
אוי, לא.
אתם עושים צחוק?
ווטרלו הבטחתי לאהוב אותך לנצח
את לא קמה? -נראה שכן.
את לא מוחאת כפיים? -אני כן.
יופי.
הגיע רגע האמת, רבותיי.
זה דרש הרבה עבודה קשה,
ונט ואני בהחלט גאים בהישגנו עד כה.
אבל עכשיו, אני צריך לשמוע את דעתם של יועציי הנאמנים,
ואני רוצה את האמת הצרופה, ללא כחל ושרק.
אז קדימה. אל תסתירו דבר.
אנחנו נעמוד בזה.
המופע מדהים! -ידעתי!
סימבה, אתה כבר לא המלך. השתחווה בפני המלך החדש.
הוא זז. הוא נושם.
רק תוסיף תזמורת ותוכל להציג את זה בברודווי.
"רוק בבית הספר". סתם שטויות. המופע מקבל עשר.
אני לא מבין במחזות זמר, אבל זה מחזמר כיפי.
גם הספר היה נהדר.
טוביה, זוז הצדה. יש יהודי חדש בעיר.
נראה שאנחנו תמימי דעות פה.
או שלא?
את מאוד שקטה.
כתבת הרבה על הלוחות שלך.
לוחות? היית צריכה יותר מלוח אחד?
באבט גם כתבה הרבה.
אבל כתבתי הערות מצחיקות.
האסה-דיגה-איבוי, מורמונים שכמוכם. הקהל הולך על משהו חדש!
יש לי עוד 26 כאלה.
אז אנחנו מחכים לדעתך, כן?
נכון.
אז...
בשביל חזרה ראשונה, זה היה... כן.
"כן" זו לא דעה.
את לא חושבת שזה היה מקסים? כך אני חשבתי.
כן. חשבתי שהיה מקסים.
רק היו לי כמה שאלות, ואולי כמה הצעות.
באמת? -מה ההצעה שלך?
שיהיה פחות מושלם?
אנשים, ביקשתי את האמת הצרופה.
בואו נשמע את הערותיה. לורליי?
בסדר. קודם כל, סצנת הפתיחה.
עם הפנס בעין, הוויסקי, והמשהו המוזר הזה.
על מה זה היה?
סצנת הפתיחה נלקחה ממחזה שכתבתי כשהייתי בקולג'
שגם אושר בידי המנטור שלי, אדוארד אלבי הגדול.
אולי את מכירה אותו
כמחזאי של משהו קטן בשם "מי מפחד מווירג'יניה וולף?"
מרשים. -וואו.
עבדת עם אדוארד אלבי? מתי? -כן.
הייתי במסעדת ג'ו אלן ערב אחד לפני שנים ושמתי את כתב המחזה על שולחנו של אלבי
עם מספר הטלפון שלי וביקשתי שיתקשר אליי עם הערות.
כל הערה שהיא שלדעתו תוכל לשפר אותו.
הוא מעולם לא התקשר.
וואו!
ברכותיי, טיילור.
אז אדוארד אלבי
אוכל במסעדת ג'ו אלן, אתה שם כתב יד של מחזה על שולחנו,
הוא לא מתקשר אליך, וזה הופך אותו למנטור שלך?
את לא מבינה בקהילה של התיאטרון.
נראה שלא.
הזמנתי מקום במסעדה בעוד עשר דקות. סיימנו?
מה עם הראפ? -מה איתו?
זה הופך לגזעני? -קצת.
לא. זה לא גזעני. פשוט... זה לא יותר מדי "המילטון"?
"המילטון" היה הצלחה גדולה. -זכה בפרסי טוני.
הוא מאוד מצליח, אבל זה לא נראה מועתק?
בגלל שב"המילטון" יש כמה קטעי ראפ, אף אחד לא יכול לשיר ראפ?
תודיעי ל"ריזה" ול"באסטה ריימז"
שאסור יותר לשיר ראפ?
איך הוא מכיר את השמות האלה?
מה הקטע של מלחמת האזרחים והבמה המסתובבת?
מה המשמעות?
שוב, "המילטון" השתמשו בבמה מסתובבת וזה יצא מוצלח.
אבל שלנו נראה כמו שולחן במסעדה.
קרל וויולט צריכים להתחפש לתבלינים.
תבלינים? נט, זה משהו שאפשר לנסות.
זה לא העניין.
הקטע הזה זכה לתשואות והוא אחד הקטעים האהובים על נט.
אם את רוצה להוריד אותו, תצטרכי לקרוע אותו מידיו.
לא נראה לי שיש דרך אחרת לקחת משהו מנט.
אז שיהיה ברור, לאף אחד מכם לא מפריעים הפרטים האלה?
לא.
אז אין משהו אחר... -סליחה, הסולנית.
אפשר לדבר עליה? -מי? ויולט?
מה את רוצה? שתהיה פחות מושלמת?
בלתי אפשרי. -היא היתה קינקי בוטס!
רק הדמות שהיא מגלמת. היא עוברת מסצנה לסצנה,
ומתאהבת בכל בחור מכל תקופה שונה.
אז? סקס מוכר. -היא היתה קינקי בוטס.
היא מקיימת יחסים 26 פעם במשך המופע!
זה הרבה חיכוך. חששתי שתפרוץ אש.
לא ידעתי שאת כזו מתחסדת. -אני לא מתחסדת.
ספרת כמה פעמים היה לה סקס.
היא היתה קינקי בוטס!
אז כולם אהבו אותה? ויולט. -איי.
נדמה שבעיר יש סוסה עודפת באורווה אם תשאלו את לורליי.
יש לה קול יפה. -והיא היתה קינקי בוטס!
אני אוהבת אותך, אבל "קינקי בוטס" זה מופע, לא דמות.
היא השתתפה במופע הנודד, לא במופע בברודוויי.
והיא לא היתה קינקי בוטס, היא היתה טריש, פועלת במפעל!
אני לידך. את לא צריכה לצעוק!
אני לא צועקת. אני צועקת?
דבר אחרון, אבבא?
תודה שהזכרת לי. כולנו אוהבים את שירי אבבא.
אבל עורך הדין הזהיר אותי שלשיר תשעה שירי אבבא בסוף
עלול לסבך אותנו בתביעה רצינית.
יש לי שיחה עם בני אנדרסון ועם ביורן אולוואוס מאבבא...
יש לך המספרים שלהם? -אבל עוד לא שמעתי מהם חזרה.
אתה יודע, טיילור, אני כתבתי כמה שירים. סליחה.
לא, סופי. דברי.
מעולם לא עשיתי איתם שום דבר,
אבל אתה יכול לקבל אותם בחינם, כדי לשיר בסוף, אם תרצה.
זה נחמד מאוד, סופי.
הם קליטים?
אני יכולה לנגן אחד מהם. -בבקשה.
אני מרגישה את האדמה נעה תחת רגליי
אני מרגישה שהשמיים מתמוטטים
אני מרגישה שהלב שלי רועד...
זה לא קליט.
כן, אתה צודק. סליחה.
כולם פה זורקים דברי שבח לדבר הזה.
שבח והלל! הכול נהדר?
אני במיעוט?
נראה שאני לבד.
ואני יכול להספיק למסעדה.
את לא אוהבת אותי.
הפחדת אותי. ויולט.
את לא אוהבת אותי. -זה לא נכון.
למה?
הופעת פעם? השתתפת במחזמר? לקחת את הסיכון?
לא. בעצם, פעם אחת.
הייתי לוסי ב"אתה איש טוב, צ'רלי בראון".
הייתי גרועה כל כך שערב אחד צ'רלי בראון בעט בי במקום בכדורגל והקהל הריע.
אז לא הייתי קינקי בוטס. הייתי טריש. זה גם תפקיד.
זה תפקיד נהדר. -הופעתי הרבה. בבוסטון.
בוסטון זו חתיכת עיר.
כן. -כולם ביקורתיים.
זה היה תפקידי. -שיהיה.
אני חייבת ללכת. מופע הפתיחה בעוד שבוע. תודה על הספקות.
את רקדנית סטפס נהדרת!
אני לא צריכה אישור ממך!
איזו מציאה.
לעזאזל, זו ממש מציאה. סליחה על המילה.
את לא חושבת, אמילי?
כן. מציאה של ממש!
וזו היתה מכירת חצר. אפילו לא חנות יד שנייה.
זה היה בתחתית ארגז,
מתחת לטוסטר ולקפיץ שבור.
הייתי הולכת ליותר מכירות, אבל צריך להיכנס לחצר של אנשים.
עם הטרמפולינות שלהם ועם שלטים כמו "נשק את הגנן".
אז עם אישורכן,
אני רוצה להוציא בקשה לוועדה הלאומית שתממן
מתקן תצוגה מדרגה ראשונה ליומניה של אביגייל פרנקלין.
אחרי שנוודא את מקוריותם, נכון?
שלא יקרה שוב הבלגן שהיה עם העותק המזויף "כתבי הפדרליסט".
כשהמילה "פדרליסט" אויתה לא נכון.
ביטלנו את ההמחאה בדיוק בזמן.
טוב, בדיקה חוזרת. מי בעד?
מצוין. אתחיל בתהליך.
אמילי, המאפים האלה. זה סרטן?
יש לזה טעם של סרטן?
לא יודעת. -גם אני לא.
ברטה מכינה דברים ואני פשוט אוכלת.
היא לא אומרת לך מהם?
לא. היא אומרת לי.
אלוהים! כבר שלוש?
שלוש? יש לי תור למספרה. -גם לי.
גם לי. -אז הישיבה תמה.
להתראות, יקירתי. -סליחה שאני בורחת.
פגישה נהדרת, יקירה. -תודה.
זו הפתעה. ידעתי שתגיעי?
שכחתי? הפכתי רשמית לאישה זקנה?
לא את. לעולם לא. רק קפצתי לראות אם את בבית.
לא, "סניורה" אמילי...
ברטה לא יודעת כלום.
הן יחמיצו את התור במספרה
וזו תהיה אשמתן.
סבתא. -כן?
יש פה טלוויזיה.
כן. את רוצה לאכול משהו?
יש לי מאפים של ברטה מהיום ומרק מסתורי מאתמול בערב.
לא, אני בסדר.
סבתא, למה יש פה טלוויזיה?
אחד מבני הדודים של ברטה שמע שדיברתי על אופרה בשידור חי
וזה היה בזמן ארוחת הערב,
אז הם הביאו אותה למטה כדי שאוכל לצפות.
אכלת בסלון? -כן.
על זה? שולחן דאנקן פייף!
לא אכלתי על שולחן הקפה.
הם שמו לי את זה.
עובדים עליי? -את כזו דרמטית.
סבתא, יצאת מהבית לאחרונה?
כמובן. אני לא איזו מסתגרת.
אני מתכוונת, להיות בחברה. לא רק לצאת לסידורים.
נפגשת עם אנשים?
רק עכשיו הייתי עם הבנות.
לא פגישות "בנות המהפכה". עשית משהו כיפי?
כן, אני מלאת כיף.
ישנת עד הצהריים לפני כמה ימים.
אז?
זה לא מתאים לך. את הולכת למועדון לפעמים?
את וסבא אהבתם ללכת למועדון.
אני לא בטוחה שיש לי עדיין חברות.
אז תחדשי אותה. -למה?
את צעירה מכדי לשבת ולצפות ב"מטלוק".
כבר לא משדרים את "מטלוק". -יש שידורים חוזרים.
אני צופה בערוץ החינוכית. לא ב"מטלוק". אני לא בת 90.
זו הנקודה שלי.
אולי כדאי שתצאי בלילה, תפגשי אנשים, תרקדי, תכייפי.
אני צריכה להציל את הגברות.
ברטה, הן חייבות ללכת. יש להן תור במספרה.
היה לנו ויכוח לגבי אנדי גריפית', מת או חי?
ואז אכלנו את כל הכריכונים.
משהו בטח עבר, כי היא בדיוק שלחה לי אימייל.
קשר ראשון אחרי המון זמן.
היא אמרה משהו על זה. במה מדובר?
משהו כיפי. המצבה של סבא שלך.
למה שתשלח לך אימייל על זה?
יש מצבה חדשה בדרך. -מה קרה לקודמת?
כוונתך ל"קודמות". בואי נראה.
בראשונה הציטוט של לונגפלו היה מדויק,
אבל שכחו לציין שזה של לונגפלו. לפח.
בשנייה מקור הציטוט הופיע,
אבל היא רצתה שיהיה מקף. לפח.
השלישית נפלה ממשאית ההובלה. לא אשמתה. לפח.
ברביעית היה המקף והלונגפלו,
אבל בלי מירכאות. לפח.
זו החמישית.
היא רוצה שנעשה הגהה?
אני לא יודעת, רורי. היא פשוט רוצה שנלך.
בסדר. אז נלך.
נכון? אימא? סבתא ביקשה.
לא עלינו לקבר כבר הרבה זמן. -אני יודעת.
אני דואגת לה.
בסדר, נלך.
מגש לארוחות טלוויזיה בסלון.
זה היה השם המקורי שלך.
ביי. -ביי.
רורי גילמור.
כן, תודה.
קיבלנו משוב חיובי על כך שהחזרנו את השיר לעמוד השער.
הם מעוררי השראה.
כן, אנחנו כבר לא נוהגים בטיפשות.
תודה שטלפנת.
בלי סיגר?
דמיינתי לי אותך עם סיגר שמן בפה.
הרופא אמר לי להפסיק.
אסתר, צ'רלי, זה ג'ס. הוא האחיין של לוק דיינס.
שלום.
אני זוכרת אותך, פרחח.
טוב לראות אותך שוב, אסתר.
גם אותך. כמה זמן עבר? ארבע שנים?
אולי יותר. מתי הגעת?
עכשיו. אני נפגש עם לוק. אנחנו צריכים לדאוג לאימא.
שמעת שהיא וטי.ג'יי הצטרפו בטעות לכת?
והיו מעורבים בזה ירקות.
וחוזה של שמונה מיליון שנה. -שמעתי שזה שישה.
בתור העורכת של ה"גאזט", יש לך מקורות טובים משלי, מר ראונדבוטום.
מה?
- ברני ראונדבוטום עורך -
אני כבר מחכה לשמוע איך השגת את העבודה.
הדבר הרגיל.
שלחתי קורות חיים ודוגמאות כתיבה,
נבחנתי בקפידה, היו ראיונות ספורים.
וגם משא ומתן מסובך על משכורת, הטבות, חניה.
ביקשת מטיילור. -פחות או יותר.
אני לא רוצה שיראה אותי כך.
טוב לראות אותך. -גם אותך.
מה עם צהריים? -בטח.
מאוד לו גרנט.
ככל הידוע לי, חיטה זה מאבות המזון.
לחיים. -לחיים.
אז מה איתך? לוק סיפר לי שההוצאה של הספר הולכת טוב.
זה בסדר.
דייב אגרס מת מפחד?
אם דייב אגרס היה יודע שאני קיים, אהיה מרוצה.
ודברים אחרים? חיים אישיים?
יציב. שום דבר קבוע. מה איתך?
לעזאזל.
הרגע כתבת "להיפרד מפ'"?
אולי מנה נוספת?
אסתר, תוכלי לענות? -אני מתייקת משהו.
את מתייקת המון זמן את אותה פיסת נייר.
כשהתחלת, לנורה אפרון לא היו בעיות בצוואר.
את עדיין רוצה שאענה?
לא. הייתי יכולה להיות מועמדת.
את עדיין מועמדת. -כן?
אני חסרת פרוטה. מחוסלת.
מקבצת נדבות. אין לי דירה. אין לי מכונית.
הרישיון שלי פג תוקפו לפני שלושה חודשים. -מספיק כבר.
כל הרכוש שלי נמצא בארגזים בשלוש מדינות שונות.
אין לי עבודה. אין לי אשראי. אין לי תחתונים.
מה? -אני לא מוצאת את הארגז הזה!
תקני חדשים. -אתה מקשיב? אין לי כסף!
אלווה לך כסף.
זה לא העניין שתלווה לי כסף לקניית תחתונים.
מדובר בחיים שלי!
אנשים מתקרבים אליי ומריחים אותי.
מה הם מריחים?
כישלון. המנהל צ'רלסטון אמר לי ללמוד לתואר שני
כדי שאוכל לחזור וללמד בצ'ילטון. הוא הריח את זה.
הלכתי לראיון עבודה באתר שאני שונאת.
הם ויתרו. הם הריחו את זה. -אף אחד לא מריח כלום.
אולי פריז תיתן לי להיות אחת הפונדקאיות שלה.
היא תמיד אהבה את השיניים שלי. -תאטי.
כנראה זה מאוחר מדי. אני כבר מבוגרת.
תפסיקי. זו תקופה. זה זמני. -או שלא.
את סופרת. תקופות זה נורמלי.
הידיד שלי דויל תסריטאי בהוליווד עכשיו.
הוא תמיד אומר לי לכתוב תסריט.
את לא כותבת תסריט.
הוא נתן לי עותק של "התעלומות של לורה". זו סדרה?
את צריכה לכתוב משהו שמלהיב אותך.
מה זה המושג הזר שעליו אתה מדבר?
"מלהיב"? זה באמת משהו?
תמצאי את הדבר שגורם לך להרגיש, כדי שהקוראים ירגישו אותו.
מה גורם לך להרגיש? -סיפרתי לך שאיבדתי את הארנק שלי?
את צריכה לכתוב ספר.
תודה על הפלאשבק לנעמי שרופשיר.
נפלא.
ואני יודע על מה את צריכה לכתוב. -מה?
תכתבי עלייך ועל אימא שלך.
מה? -זה סיפור מגניב.
יש בו זווית ראייה. וזה משהו שרק את יכולה לכתוב.
תחשבי על זה.
אני צריך ללכת.
תודה על הארוחה.
- אימא-נערה, לורליי גילמור מגיעה לסטארס הולו -
- מתקבלת לעבודה בפונדק אינדפנדנס -
- שבוע מאוחר יותר... -
- רורי - הי ילדה, את באה? רורי!! איפה את? הלו? בן אדם. -
הי, תודה, חבר'ה. נראה נהדר. -בסדר.
שלום, לורליי.
היי.
הם מחכים לך במרפסת.
הרבה דברים מתרחשים פה.
בני הדודים פה. הם הביאו סולמות. מרגש.
גברת גילמור כל כך נחמדה, האישה הכי נחמדה שפגשתי...
הם בחוץ.
תודה.
היי, סליחה שאיחרתי.
שלום.
-ג'ק, זו בתי, לורליי.
לורליי, זה ג'ק סמית.
היי.
נעים מאוד. -כבר נפגשנו.
באמת?
בלוויה של ריצ'רד. ג'ק דיבר.
הייתי חבר טוב של אביך.
ביליתי איתו שעות רבות על מסלול הגולף.
אדם נהדר. -כן.
הוא היה שחקן גולף. נהדר.
הוא היה איש גולף נהדר. -שבו, גבירותיי.
הכנתי קנקן של גימלט עם וודקה
שהבאתי מרוסיה. זה נהדר.
רוצה לטעום? -בטח.
רורי לא באה איתך?
לורליי? -אני?
כן, את. -היא באה בנפרד.
ג'ק הציע להסיע אותנו לבית הקברות.
כמה נחמד מצדו.
זה יום קשה. אני רק רוצה לעזור.
הנה, גבירותיי. תיהנו.
תודה, ג'ק.
אז מי אתה?
מה, איפה, איך...
מה אתה עושה, ג'ק?
אני בעיקר בפנסיה. הון סיכון.
אני הולך למשרד מדי פעם. הם מתחבאים ממני.
ומה ה... אבל...
ה... אין לי...
אין לי... -כן?
פרח מראשי.
המשקה שלך בסדר? -כן. הוא מאוד גימלטי.
אני צמאה. מיובשת. אביא לי קצת סודה.
אני אביא. -לא, זה בסדר.
תישאר פה, ג'ק. אני אביא לכולנו.
את חוזרת מיד? -אני חוזרת מיד.
הלו? -איפה את?
הי. אני ב"גאזט". לא שמתי לב לשעה.
תעצרי את המדפסות, כי יש לי סיפור בשבילך.
על מה את מדברת?
כדאי שסבתא שלך תקנה מגש ארוחות טלוויזיה חדש.
מה? -יש לה חבר.
לא. -ג'ק.
ג'ק סמית. אבא ג'ק חדש.
אני שמה אותך ברמקול, אני חייבת לגגל אותו.
באמת, הוא לא החבר שלה.
הוא מכרכר סביבה כמו חבר.
יושב לידה באינטימיות, מערבב משקאות בעגלת המשקאות של אבא.
העגלה בפטיו או בסלון? -בפטיו.
זה לא כל כך נורא. -איך זה לא כל כך נורא?
העגלה בפטיו היא תוסף. אני משייכת את סבא לעגלה בסלון.
אבא השתמש בשתי העגלות! אני משייכת את שתי העגלות לאבי המנוח.
נהדר. יש 54 מיליון ג'ק סמית.
כמובן שזה שמו. -תוסיפי לזה קונטיקט.
כן, עכשיו רק שני מיליון.
ג'ק זה קיצור של ג'ון. תחפשי ג'ון סמית.
עכשיו הטלפון שלי צוחק עליי.
מאיפה היא מכירה אותו? -מהמועדון.
היא חזרה למועדון? -והוא היה בלוויה של אבא.
אבא אפילו לא נקבר
וג'ק כבר היה שם, מפיץ את ריחו לעברה של אימא.
אני בשוק. את בשוק?
כן, אני בשוק.
חשבתי שהיא סיימה עם המועדון. היא לא היתה שם כבר המון זמן.
אני אולי עודדתי אותה לחזור.
למועדון? -כן.
סרסרת את אימא שלי? -לא סרסרתי אותה.
היא החלה להסתגר.
רורי, שלחת אישה פגיעה, פצועה
לקן של מטרידנים חרמנים וכסופי שיער.
חשבתי שהיא תשחק שש בש! -עכשיו תודות לך,
היא שם לוגמת גימלט עם ג'ק המקשקש.
לא להאמין שאת מחמיצה את זה.
אמרתי לסבתא שניפגש בבית הקברות.
אני עובדת על משהו.
מה זה? -זו הפתעה. אני...
אני נלהבת, אבל רציתי לספר לך פנים אל פנים.
אני רוצה לשמוע משהו שלא יעשה לי בחילה.
לורליי. -אני חייבת ללכת.
נתראה אחר כך. -ביי.
רורי תפגוש אותנו בבית הקברות.
יש לך בעיה?
מי זה הגבר הזה, אימא? -ג'ק סמית.
מה את יודעת על ג'ק סמית?
הכול. אנחנו מיודדים כבר 30 שנה.
מיודדים?
שיחקתם גולף ולגמתם משקה במועדון?
על מה את מברברת?
את לא יודעת עליו הכול.
למען השם. -מה הוא רוצה?
כלום. למה?
אני לא אומרת שהוא רודף ממון. -לורליי...
אימא, את מציאה. את פגיעה.
יש לך כסף. -לו יש יותר.
אני לא אומרת שאת רודפת ממון.
ג'ק אלמן ואנחנו ידידים.
אסור שיהיו לי ידידים? -יכולים להיות לך ידידים.
ידידים זה לאנשים אחרים, אבל לא לי?
זה פשוט מוזר לראות אותו כאן. אני מעכלת את זה.
אולי זה טוב. אולי זה טוב שאת ממשיכה הלאה.
הבנתי. זה טוב שאני ממשיכה הלאה
כי עכשיו אני הבעיה של מישהו אחר. -מה?
לא תצטרכי לדאוג לי כי עכשיו יש גבר בחיי.
לא אמרתי את זה.
את משוחררת מהאחריות שלך.
לא התכוונתי... -אז שכחת מאבא שלך?
תעזרי לי עם שינויי הנושא.
אני לא מוחקת את ריצ'רד כי אני מבלה עם ג'ק.
אני לא ממשיכה הלאה.
בסדר. לא אמרתי...
בואי לא נשאיר את ג'ק להמתין בחוץ עם העגלה.
איפה לוק היום?
לעולם לא אדלג על ארוחת בוקר שוב.
הוא מתכוון להתקשר אליי לגבי הנדל"ן שראינו?
איזה נדל"ן?
לקחתי את ה"שותף" שלך לבחון מקומות פוטנציאליים לזיכיון.
זה היה ברשימת המשאלות שאביך השאיר.
הוא רצה לתת ללוק קפיצת מדרגה. -לוק לא צריך קפיצת מדרגה.
הקדשתי לו חצי יום.
נחמד לגלות שאין לו בעיה לבזבז את זמנה של אלמנה באבל.
מתי זה היה? -הוא לא אמר לך?
כן, הוא אמר לי.
את והשותף הזה שלך בכלל מדברים?
כן, תמיד. כל הזמן. -זה לא הרושם שלי.
אנחנו צריכות לזוז.
ג'ק, צריך לנסוע.
אז זה החנפן? -זה הוא.
איך היתה הנסיעה? -בריח אפטרשייב.
שלום, מותק. -היי, סבתא.
ג'ק יחכה לנו ברכב. נלך?
כן. בסדר.
חשבתי שפנינו שמאלה ליד גאנדרסן.
חשבתי שזה מימין לטרנר.
אני מכירה את הדרך.
סטנלי.
אחר צהריים טוב, גברת גילמור והגברות.
היי. -שלום. הכול מוכן?
כן, מוכנים.
ביצענו הברקה שוב הבוקר.
האפור פחם בדיוק בגוון המתאים,
יש מקף לפני הלונגפלו...
יש מירכאות יחידות. -הנה זה מתחיל.
היו אמורות להיות מירכאות כפולות.
כמובן.
זה היה נכון בכל המצבות הקודמות. למה שיניתם את זה?
אני אבדוק.
אני באה איתך. זה מגוחך. זו המצבה הרביעית.
חמישית. -תישארו פה.
בסדר. -בטח.
אולי נמצא מישהו פה שיוסיף את המירכאות.
חמש מצבות וחמש שגיאות. מה קורה פה?
השלישית נפלה מהמשאית.
לדעתי מירכאות יחידות נראות טוב. -תני לה לקבל את מה שהיא רוצה.
סבתא שומרת עליך, סבא.
אז יש לי הזדמנות לסדר את הפרחים.
קחי את אלה.
אז מה את חושבת על קווינס?
המלכות או הבחורים שסבבה לבלות איתם?
השכונה.
אני מחפשת דירה.
נראה לי שאנסה את קווינס. זה מקום מדליק.
מה עם ברוקלין? -ברוקלין בחוץ.
אני לא מעודכנת. -משיגים יותר שטח בקווינס
ואני רוצה חדר שינה ומקום לכתיבה,
בייחוד מאז ש...
זה הפרויקט הסודי שאת עובדת עליו?
יכול להיות. -חדשות טובות. ספרי.
זה ספר.
קנית אותו? -לא.
שאלת אותו? שרפת אותו? -לא.
אני כותבת אותו.
באמת? נעמי המשוגעת שינתה את דעתה?
לא. אני כותבת אותו לבד.
בלי שותפות משוגעות. -וואו!
אני יודעת, נכון?
אז על מה הספר? אני מתה לדעת.
סליחה, רק ביטוי.
זה סיפור אהבה? מסתורין?
סיפור על גור, חתול, פוני ודביבון שמטיילים ברחבי הארץ
כדי לרשום פרה ליריד הכפרי? -זו לא-סיפורת.
אז זה תעלול הגור, החתול, הפוני והדביבון ביריד.
אין חיות, אין תעלולים.
זה עליי ועלייך.
עליי ועלייך? -כן.
ואנחנו נלחמות בפשע? -זה על היחסים בינינו.
יחסי אימא-בת, החברות שלנו.
זה המסע שלנו, והמסע שאת עברת לפני שנולדתי.
אולי לא הסברתי מספיק.
תארי לך.
זה מתחיל.
את בת 16, את בהיריון.
את אורזת ועוזבת את ביתה של סבתא.
זה סיפור של מעושר לאשפתות. יש בו הכול.
מאבקים משפחתיים, מלחמת מעמדות, עניין האישה העצמאית.
משם, אספר את הסיפור באופן כרונולוגי,
או שאקפוץ קדימה ואחורה קצת. עוד לא החלטתי, אבל...
לא. -מה זאת אומרת "לא"?
לא, אני לא רוצה שתכתבי את זה. -את לא מבינה.
תני לי להסביר לך שוב. -הבנתי. לא.
למה? -כי אלו החיים שלי.
אלו החיים שלנו. -כן. אז תכתבי את החלק שלך.
את החלק שלי. -כן.
ועם מי אדבר?
לא יודעת, עם גברת מיור. תמצאי רוח רפאים.
אימא, באמת. אני חייבת לעשות את זה.
אני לא נותנת לך רשות.
אנחנו צריכות ללכת למקום אחר. -למתים אין אוזניים.
אבל יש אנשים מאחורינו.
מאיפה זה בא? מה נתן לך את ההשראה?
הייתי מתוסכלת. ודיברתי עם ג'ס...
ג'ס? איך לעזאזל הוא נכנס לעסק?
הוא ביקר את לוק. -נהדר.
אני כבר מחכה שג'ס יכתוב עליי. נהדר.
הוא לא יכתוב.
סליחה. תכתבי על משהו אחר. -לא.
מה עם מערכות היחסים שלך.
את וג'ס, את ודין. -הם ייכללו בסיפור.
אל תשכחי את לוגן, הבחור שאת לא מצליחה לעזוב.
זה לא הוגן. -אלו חיי, רורי.
התאמצתי כל כך הרבה שנים
לדאוג לכך שאנשים ידעו רק מה שאני רוצה שידעו.
עכשיו תכתבי הכול בספר? אני לא רוצה שאימא שלי תגלה
שהשארתי אותך בדלי בחנות לחומרי בניין בפרק שש.
את צוחקת? -את בת 32.
היא עוד מסוגלת לפנות לבית משפט ולקחת אותך ממני.
זו תגובה כל כך מוגזמת.
באמת? את יודעת שסבתא שלך קראה לך סוזן
עד גיל שנתיים? -לא נכון.
תכתבי ספר על זה, אישה שמשאירה תינוקת
בדלי ואימא שלה גוררת אותה לבית משפט.
זה סרט מושלם לערוץ "לייפטיים". מגי סמית תוכל להיות האימא.
אימא, באמת. -לא חשבת על זה מספיק, ילדה.
לא, חשבתי על זה מספיק. ואני לא ילדה. זו לא גחמה.
אתמול בערב כתבתי תקציר של חמשת הפרקים הראשונים ללא מאמץ.
זה סימן. -איזה סימן?
שזה זה. זה מה שאני אמורה לעשות.
לא.
מצטערת. אני חייבת.
בלי זה, זה תואר שני או להתחנן לעבודות שאני לא רוצה.
תמצאי נושא אחר.
אז אני לא אמורה לעשות משהו שיכול לשנות את עתידי
כי את לא רוצה שסבתא תגלה שהשארת אותי בדלי.
בזה זה מסתכם?
פחות או יותר. -אבל כן השארת אותי בדלי!
את יודעת מה? תעשי מה שאת רוצה, רורי.
את ילדה גדולה. אני לא יכולה לעצור אותך.
לא. ככה זה לא עובד. הפאסיב-אגרסיב הזה.
ככה את ואימא שלך מתנהגות. את אמורה להיות לצדי.
אני זקוקה לזה. את לא מבינה?
אני מבינה. אני תמיד מבינה.
במשך 32 השנים האחרונות, הייתי מלכת ההבנה.
אימא, תפסיקי. בבקשה, תני לי את זה.
אני לא יכולה. לא הפעם.
תגידי לסבתא שאבקר אותה אחר כך.
ובזאת תמו החדשות הטובות!
היי. -היי. איך הלך היום?
אנחנו מקוות שהשישית תצליח.
מה? -אין קפה?
לא, האנשים האלה עומדים ללכת.
הם לא שותים קפה. -אני רוצה קפה.
תכיני קנקן ותשתי רק כוס. זה בזבוז.
אשתה את כל הקנקן. -לא נכון.
אקח שקית ואארוז לי את השארית לדרך.
מה הבעיה? -אני רק אומר...
נגמר הקפה בעולם? -לא.
קולומביה כועסת בגלל "נרקוס" ועוצרת את הקפה?
בסדר.
כמה זמן עוד תתנהג ככה?
איך? -אתה נרגן כבר חודשים.
לא נכון. -כן.
אפשר לדבר על זה בבית? -זה הבית.
לורליי, באמת. אני מנסה לעבוד.
למה לא סיפרת לי שאתה מחפש מקומות לזיכיון?
זה משהו שמסתירים?
תפסו אותי לא מוכנה היום. אני לא אוהבת את זה.
את לא אוהבת שתופסים אותך לא מוכנה? -כן.
למה לא סיפרת לי שאת כבר לא הולכת לטיפול?
לא יודעת. -למה הסתרת את זה ממני?
לא יודעת. -היא אמרה שהיא הפסיקה מזמן.
אז איפה היית?
אם אתן לא בטיפול, לאן את הולכת כשאתן אמורות להיות בטיפול?
אני עדיין הולכת. -את עדיין הולכת.
לבדי. -בסדר. כן.
אתה לא מאמין לי? -אני מאמין לך.
לוק. -אני לא יודע, טוב? אני לא יודע.
איפה אתה חושב שהייתי?
שניהלתי רומן לוהט בימי שלישי ב-10:30 בבוקר?
זה מוקדם בשביל סקס של צהריים.
עם מי זה יכול להיות? אולי הבחור ממשלוחי הבוקר?
או לו, הבחור שחובש כובע צמר אפילו בקיץ?
אני לא יודע מי זה. אני לא יודע כלום.
אין לי רומן.
בטח שלא. את הולכת לטיפול לבדך.
אימא שלך גררה אותך לשם
אבל אז התאהבת בזה וזרקת אותה משם.
ממש הגיוני. אפשר לתת לך משהו אחר?
אני רוצה קפה למען האמת. -למען ה...
אתה לא מאמין לי? -אני לא יודע למה להאמין.
אתה רוצה להתקשר לאימא שלי שתאשר את הסיפור?
לא! אני לא רוצה להתקשר לאימא שלך ולאשר את הסיפור.
אני לא מתקשר לאימא שלך.
את יודעת, היה לנו הסכם. -איזה הסכם?
לך יש את החיים שלך, לי יש את שלי.
את מרחיקה ממני את המשפחה המשוגעת שלך ואני את שלי ממך!
באמת? ככה זה עובד?
זה מה ששותפים אמורים לעשות?
מה זה, לעזאזל? מה קורה?
למה הכול נפרד אצלנו?
איך אני אמור לדעת? את ארגנת את זה כך.
מה? -כן.
החיים שלנו אורגנו על ידך. אני רק שיתפתי פעולה.
איך לעזאזל זה קרה?
אני לא יודע. תשאלי את המטפלת שלך!
המטפלת שלי עושה חזרות במחזמר האידיוטי!
גמרתי עם המטפלת.
את ארגנת הכול, אני שיתפתי פעולה, וככה זה עובד.
עכשיו אנחנו במסעדה שלי, מתווכחים,
וכולם מסתלקים עם האוכל והמשקאות שלהם.
לאן אתה הולך? -לאן?
יש לי מאפינס בתנור בפונדק לארוחת בוקר מחר
כי סנדרה לי ביטלה כי היא דיברה עם איינה גרטן,
שאמרה לה, "אל תלכי לפונדק הדרגונפליי, הוא נוראי!"
לסנדרה היו שנתיים נוראיות. היא לא צריכה בושות בגללך!
על חשבון הבית הערב. לכו!
לא להאמין עליה.
פתאום מופיע משום מקום פרצוף הלורליי המשוגעת.
ראיתי אותו בעבר,
כשמישהו חותך אותה בכביש או בסייל של נעליים.
ראיתי אותו כשאימא של מרלה טיפטון קראה לך ילדה בלתי חוקית.
היא זרקה עליה בראוניז בדיוק מפחיד.
ספר. היא לגמרי השתגעה בגלל ספר.
מוזר מאוד. -היא יודעת שאני כותבת.
היא יודעת שהכול שימושי. לכתוב על מה שמכירים.
את יודעת מה אני מכירה. -לורליי?
לורליי, כן. ואני. החיים שלנו.
אני מכירה את זה כמו את כף ידי.
זה יכול להיות טוב, אבל היא לא מקשיבה.
הלו?
מה? -התקשרתי ללוגן.
מה? למה? -לא יודעת.
זה פשוט קרה. כמו רפלקס.
אלוהים. זה מה שאני עושה. אני מתעצבנת ומתקשרת ללוגן.
מה שנהגתי לעשות. כי עכשיו היא עלולה לענות.
רגע, היא עונה לנייד שלו?
הלו? רורי? -חרא! שוב עשיתי את זה.
את צוחקת? -לא.
תזמיני אמבולנס. אני משתגעת.
זו מי שאני עכשיו?
הבחורה שהכרת בנעורייך, שהיתה חכמה ויציבה,
היא נגרסה ונזרקה בידי החיים,
ולעולם לא תפגשי בה שוב...
רורי! מה קורה? -לעזאזל!
תראי, בסדר, את צריכה להירגע.
את רוצה לקחת ליפיטור? לזאק יש. -אני לא צריכה.
אני צריכה לחזור להיות שוב בת 20.
היית צריכה לראות אותנו אתמול. זה היה נורא.
עמדנו בבית קברות וצרחנו.
היו סביבנו אבלים.
היום שלהם לא היה כיפי ממילא.
מה אעשה? -היא תירגע.
היא הביטה עליי כמו שהיא מביטה בסבתא.
זה כאב. ואני...
ואני לא יודעת מה חשבתי.
כמובן שהיא לא רוצה שאכתוב עלינו.
לא יכולתי לקבל את זה, כי אני כל כך רוצה לעשות את זה.
אני תשושה. -הי.
כן? -אני מופיעה בספר?
אל תתחילי.
כמובן. -לא. אני עונה.
לא, ליין. -הי, תפסיק להתקשר.
על מה את מדברת? היא מתקשרת אליי.
זה רפלקס ואנחנו מחסלות אותו.
יש לנו ליפיטור. אתה לא תשמע ממנה שוב.
תעבירי לי אותה.
זה לא קורה. -תני לי את הטלפון.
לא. אני מגוננת עלייך מסיבה כלשהי. -זה בסדר.
טוב.
הי. -מה קורה?
כלום. יום רע.
כן, שמעתי על בעיית הכולסטרול.
באמת, אייס.
את מתקשרת אליי כמה פעמים ביום, ארבע פעמים אתמול בלילה.
ניתקת בכל פעם. מה יש?
כלום. קרה משהו עם אימא שלי.
דברי איתי. אני פה.
כעסתי עליה והייתי צריכה לשחרר לחץ,
והבנתי שאני כבר לא יכולה להתקשר אליך.
למה?
לוגן! -אדבר בחוץ.
כי היא שם.
רורי...
היא שם.
כן. -בגלל זה.
אז אני מניחה שנצטרך להגיד שלום.
אם זה מה שאת רוצה. -אל תהפוך את זה לאשמתי.
סליחה. -אז זהו?
אנחנו נפרדים.
פרט לעובדה שזו לא פרידה, כי אין בינינו כלום.
אלוהים. -להיות מבוגרת זה קשה, לא?
מעניין אם "חבורת השלושים ומשהו" עוברת דברים כאלה.
לורליי, זה טיילור.
את בטח כבר לא מתעניינת במחזמר יותר,
אבל מתוך נימוס, רציתי להודיע לך
שנט קומפטון ואני נסענו לקייפ קוד בשבוע שעבר
וכתבנו שיר חדש.
אני מזמין את כל חברי ועדת הייעוץ
לבוא למיס פאטי הערב ולשמוע אותו.
אבל בבקשה, תשאירי את הגישה השלילית בבית.
- בית הספר לבלט של מיס פאטי -
אני יודעת שחייהם של כולם
אמורים לחלוף להם
ואז מישהו פונה אליי ואומר
מה איתך?
ואני עומדת
בפה פעור
מוחי ריק
הכול כבר היה צריך להסתדר
עד עכשיו
מפת חיי כבר צריכה להיות ברורה ומדויקת
עם קווים אדומים
ועיגולים יפים שמסמנים מחסומי דרכים
ומוקשים
איני בלתי שבירה
אני נשברת כעת
אולי לא כולם מגשימים את החלום
אולי לא כולם מנשקים את הצפרדע
אולי נהיה רק אני וכלב
ובובות דולפינים על הרצפה
ודלת קטנה לכלב
איני בלתי שבירה
אני נשברת כעת
אני צריכה להיות בלתי שבירה
איכשהו
זה לעולם לא
או עכשיו
החוצה. -איזה שעמום.
לוק? -אני פה!
המדף הזה משגע אותי.
אני רק מנסה לתמוך אותו.
טוב, בסדר.
אנחנו צריכים לדבר.
אני באמצע משהו.
אני צריכה לספר לך משהו.
בסדר, דברי.
אני נוסעת מפה.
את נוסעת מפה?
ואיעדר זמן מה.
מה זה זמן מה? -כמה שבועות.
כמה שבועות? -אולי יותר.
לורליי, מה העניין?
אני הולכת לעשות "ויילד".
מה? -"ויילד".
אני לא... את מתכוונת הסרט? -הספר.
מה ההבדל?
הסרט סטה מהמקור. הספר יותר אמיתי.
אעשה כמו בספר.
מה זאת אומרת לעשות "ויילד"?
אלך למקום. -שביל הרכס הפסיפי?
אני מתכוונת ללכת בו.
או לטייל בו. -בטח, אפשר לומר.
אורכו יותר מ-3,000 ק"מ. -לא אלך את כולו.
זה שביל. -אני יודעת.
זה בחוץ. בטבע. -אני יודעת.
יש לכלוך, חרקים, חיות.
אני יודעת. -יתושים, נהרות.
אני יודעת. -תצטרכי לסחוב את התרמיל שלך.
לבדך. -אני יודעת.
לא תוכלי לקחת את דיואי וברנדון. -האימהות שלהם לא יסכימו.
תצטרכי לישון על האדמה. -אני יודעת.
לבשל בעצמך. -אני יודעת.
להרתיח לבד מים. -אני יודעת.
צריך לקחת מים מהנחל. -אני יודעת.
זה בטבע. -אני יודעת.
אני מניח שאת מבינה מה יש שם.
את עדיין הולכת?
כן.
למה?
כי זה לעולם לא...
או עכשיו.
- תרגום: רונה ברזלי -