UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
TOAMNA
Sunt Luke. Lăsați un mesaj.
Eu sunt. Stau într-o cameră de motel drăguță
în nuanțe de portocaliu și maro și cu mostre de ADN.
Dacă nu scot lampa cu ultraviolete, e în regulă.
Mașina de gheață e alături. O supraveghez.
Mersi. Primesc o insignă și o șapcă.
O să aud când oamenii iau gheață și o să-i pot lua la întrebări.
La ce le trebuie gheață ? Câtă le trebuie ?
Ce formă are găletușa ?
Sunt singură de 12 ore și deja o iau razna.
M-am gândit să te sun, să-ți spun că am ajuns aici.
Îmi pregătesc bagajele. E importantă hrana în drumeție ?
Pinul nu e comestibil în întregime ?
Mai bine mă culc.
Țin cărarea dimineață devreme.
Țin cărarea. Așa spun drumeții.
Te țin la curent.
La naiba !
Nu ! N-o să reușesc !
LĂCOMIE
CRIMĂ
UCIGAȘELE
Da !
Nu !
La ce-ți trebuie gheața ?
Ce de picioare !
La naiba !
Ar merge niște muzică de circ.
Nu scapă nimeni din rucsac.
- De ce ne-am oprit ? - Nu știu.
- Mă dau din nou. - Te-ai dat deja cu cremă de protecție.
Dă-mi și mie !
Mi-am luat bocanci de aruncat în prăpastie.
- Exact ca Reese. - Da.
- Cartea sau filmul ? - Poftim ?
Ești cartea sau filmul ? Ele sunt filmul.
- Sunt cartea. - Și noi.
- Vrei cremă de protecție ? - Nu, mersi.
- Ești la început ? - Da.
Și eu. Abia aștept !
De un an plănuiesc, de la divorț.
De când a murit mama. Și de la divorț. Dar tu ?
Cartea sau filmul ?
Cartea.
- Scuze ! Cartea sau filmul ? - Filmul !
Și eu !
Ea e dintr-un musical ?
Ea e drumeața.
Face tot traseul montan de pe Coasta Pacificului, 4.265 de kilometri.
- La naiba ! - Durează peste șase luni.
- Îmbrăcată așa ? - Da.
Am vrut să discut cu ea aseară.
Se uita prin mine.
Am auzit că-i o moștenitoare nebună, mereu pe drumuri.
Mi-a zis cineva că și-a pierdut două degete într-o furtună de zăpadă.
Doamnele Sălbăticie, puțină atenție, vă rog !
- Filmul sau cartea ? - Nu contează.
Pentru noi contează.
În seara asta va fi furtună. Condițiile vor fi dificile.
Aveți toate permis și câte un rucsac mare,
deci puteți începe drumeția, dar prima zi va fi grea.
Nu veți avea vizibilitate pentru a arunca bocancii,
mai bine porniți mâine.
Cele care nu vor muri după 20 de minute de expunere la forțele naturii
să aibă la îndemână echipamentul pentru furtună.
Drumeție plăcută !
Nu mai contează.
- Cred că mai aștept. - Și eu. Tu ?
Probabil. Rucsacul ăsta e ca un pantof.
Îl scoți, se umflă piciorul și nu te mai poți încălța.
În carte nu aruncă bocancii. Respectă cartea.
- Ai șireturile desfăcute. - La naiba !
O să te descurci de minune.
Nu trebuie să încuiați când sunteți înăuntru.
Aici nu-i club italian.
Bernie a vrut să fie totul încuiat.
Bernie nu-i aici.
- Lasă-ne să purtăm armă. - Fără arme !
În ediția următoare, vom băga poemul...
- Poemul de toamnă ? - Da.
Ți-am zis că le place.
Da, poemul e grozav. Deci...
Continuați !
PREGĂTEȘTE-TE
Charlie ?
Iar ai adormit scriind un e-mail ?
Nu, am băut cafea dimineață.
- Esther ? - Îndosariez ceva.
Eram la fișet. Știi ce presupune asta.
Bine, dar...
FĂ SCANDAL
Ați văzut ?
- Ce ? - Încerc să îndosariez ceva.
Porcul purta un mesaj.
Porcul ?
Să vin până acolo ?
Nu. Nu mai contează.
Luke ?
Serios, Luke !
Luke, ești acolo ?
La naiba ! Bună !
E făină. Caesar, s-a spart sacul cu făină.
Jess, bună. E ora 16.00 ? Da, este.
E 16.00.
- Apare și Lucy Ricardo ? - Am spart un sac. Se mișcă.
Da, făina se mișcă.
- Ce se întâmplă aici ? - Unde ?
E plin de zombi aici.
Un nătărău mi-a cerut parola Wi-Fi
și un nătărău mai mare i-a dat-o.
Mie nu mi-ai dat-o când locuiam aici.
De aia n-ai văzut Ziua Proștilor.
Luke, ia comanda !
Bine, iau comanda.
- Ce e ? - Ai greșit direcția.
M-am prins.
- Ți-e bine ? - Da.
- Ești sigur ? - Da.
- Ce e ? - Un covrig tăiat în patru.
Cerule ! Îi urăsc pe ăștia cu laptopuri.
- De ce nu-i dai afară ? - Nu-i nevoie.
Am metoda perfectă. Nu le mai dau parola. Or să plece singuri.
Acum stau ore întregi vizionând episoade vechi din Doctor Who.
Ne vedem peste o oră.
- Am scăpat de treaba de deseară. - Care treabă ?
Trebuia să mergem la Liz și T.J. să-i scoatem din secta legumelor.
Dar se pare că secta i-a dat afară, erau prea ciudați.
- Îi înțeleg. - Poate mâncăm mai târziu.
- Dacă nu te lupți cu bicarbonatul. - Foarte amuzant !
Vin pe la 20.00 ?
Da. Apoi mergem la Liz și T.J. ?
Luke, ce e ?
Nimic. Sunt puțin obosit. Trebuie să dorm, asta-i tot.
- E totul bine acasă ? - Da.
- Bine. - Da.
Bine.
Nu. Da, bine.
Ce faci ?
Am treabă.
Tu ești proprietarul. Fă o pauză.
Așa. Ia loc.
Vrei să-mi spui ce-i cu tine ?
Nu.
Bine.
Lorelai face traseul din Sălbăticie.
Filmul sau cartea ? Sunt experiențe diferite.
- Cartea. - Puristă.
Continuă !
Ea...
Face traseul din Sălbăticie.
A luat avionul până în California
și și-a cumpărat bocanci.
- Eleganți ? - Nu, din cei adevărați, de drumeție.
Asta după ce noi ne-am... Am avut niște...
Între noi a fost...
O problemă de comunicare ?
- Exact. - Eu n-am trecut prin așa ceva.
Poate voia o vacanță.
- Da, departe de mine, de noi. - Nu.
Mi-a ascuns unele lucruri.
- Despre bărbați ? - Nu, altele.
Mergea...
Mergea la o terapeută. Să nu spui: "Era cazul."
N-am zis. M-am gândit la asta, dar așa e mintea mea.
Ne-am certat urât de tot.
Nu ni s-a mai întâmplat.
Nu ne-am mai acuzat în public,
în văzul tuturor, ca să se întrebe lumea: "Hopa ! Ce-au pățit ?"
- Nu-mi place că spui "hopa". - Nici mie nu-mi place.
N-am mai folosit cuvântul.
Am ajuns să mă cert cu ea și să folosesc cuvântul "hopa".
Și când se întoarce ?
Peste trei săptămâni. N-am mai fost despărțiți atât de mult timp.
E posibil să te înșeli.
- Așa crezi ? - Nu știu dedesubturile.
Lorelai vrea să facă traseul montan de pe Coasta Pacificului,
ca să-și dea seama ce vrea. Cum îți sună ?
- De parcă te-ar părăsi. - Da.
Da.
Mă întorc la treabă.
Îmi dai o cafea ?
- Da. Vrei și mâncare ? - Nu, doar cafea.
- Până aici ! - Doar cafea.
Doar cafea.
Crăciun fericit !
Ce aiurea !
Când o să avem și noi Starbucks ?
Călătoria asta trebuie să aibă și părți plăcute.
Mi s-a lipit de cerul gurii...
Dragă Paul,
m-am trezit dimineață și ți-am scris numele în nisip.
Vino să stai cu noi !
Ce mai faceți ?
M-am plictisit în cameră.
Nu-i nimic bun la televizor.
- Perdelele miros ciudat. - Mă tem de rucsacul meu.
O să învie peste noapte și o să mă ucidă.
Îți trebuia unul mai scump, fără tendințe ucigașe.
Are și lanternă.
Câteva săptămâni n-o să avem companie. Haideți să spunem acum tot ce avem de zis.
- Vin la cutie ? - Desigur.
- De la Trader Joe's. Trei la zece dolari. - Bravo !
Mi-am zis că sunt mai ușoare decât sticlele.
N-ar trebui să iei sticle.
Ce ți-ai adus și n-ar fi trebuit ?
Am luat o oglindă și ojă.
Am luat o șuncă.
Eu am luat cheia de la fișier.
Dacă Michel are nevoie de toner, va trebui să-și cumpere.
Mă bucur că fac drumeția.
Cât pe ce să fac și Mănâncă, roagă-te, iubește.
Iată-mă aici.
Delicatesele sunt gata. Veniți să luați.
Am adus SnackWells și VitaTops pentru desert.
Ați venit pregătite. Nu pentru drumeție, dar pregătite.
Care-i povestea ta ?
Niciuna. Doar o poantă.
Cine ești ? De unde ești ?
Sunt Lorelai Gilmore, dintr-un orășel din Connecticut.
- Ești măritată ? - Nu.
De aia-i aici. Am zis eu că ești divorțată.
Nu-s divorțată.
Sunt divorțată, dar nu de tipul cu care-s acum.
Doar locuim împreună.
- Te înșală. - Nu.
- Îl înșeli. - Nu.
- E prost, bea și miroase urât. - Da' bine știu să-i mai aleg !
- Atunci ? - Nu, e de treabă.
- Copiii-s groaznici ? - Nu știm dacă are.
Am o fiică grozavă.
- Ești dependentă de Vicodin. - Nu.
Heroină ? Cică ar fi noul drog al casnicelor.
De unde iei heroină ?
Se vinde în spate la Olive Garden.
Mă duc să fac pizza din pâine.
- Vrea cineva ? - Da !
Eu !
Sper să reușesc cu drumeția. Trebuie să-mi schimb viața.
Da, și eu.
Nu mai pot să mă trezesc așa. Am nevoie de limpezime.
În mintea mea.
Aștept de-o viață limpezimea astea.
Am considerat mereu că văd lucrurile limpede.
Credeam că știu exact ce voiam și încotro mă îndreptam,
ce făceam și de ce.
Eram atât de sigură pe mine !
În ultimul timp, parcă e totul încețoșat.
În plus, timpul trece, apar evenimente și mai e și Luke.
Brusc, am impresia că stau în loc.
De parcă pământul s-ar învârti, iar eu stau nemișcată.
Ne mai trebuie o cutie.
FLORI
ÎN SEARA ACEASTA
"Degetele când mă pișcă vreun păgân încoa' se mișcă."
Rory !
Pregătește-te, Rory !
Ce naiba...
Hei ?
E cineva aici ?
Hei ?
In omnia paratus.
- Poftim ? - N-am zis bine ?
Da, e bine.
Să fiu a naibii !
Domnilor, v-ați pierdut ?
- Domni ? Ați auzit ? - Mă simt jignit.
Acceptăm ca această fată să ne spună domni ?
Scoateți-vă măștile !
Scumpă domnișoară, nu-i ceri unui bărbat să renunțe la fațadă.
Nu fără o bancnotă de 20$ în mână.
- Ce faceți aici ? - Ne vorbește de parcă ne-ar cunoaște.
Și încă foarte bine.
Colin, cum e operația de la genunchi ?
Toți asistenții erau bărbați. Când s-a ajuns la asta ?
Să te vedem.
- Pare palidă. - Așa-s eu.
- Parcă-i îmbrăcată să meargă la câmp. - Sau într-un vagon de marfă.
Poate se preface că e băiat.
- Ca Yentl. - Spune-mi, dragă, ești Yentl ?
E vineri, deci...
Cred că am ajuns la timp.
- Pentru ce ? - "Pentru ce ?" ne-a întrebat.
Femeile ! Pun o mulțime de întrebări.
A avut loc o ședință, draga mea.
- O ședință ? - O convocare.
- O adunare. - Un conclav.
- Tratative. - O petrecere a burlacelor.
Cu whisky.
Am dezbătut procesul verbal de la ultima ședință
și procesul verbal despre procesul verbal de la ultima ședință...
- A fost mult whisky. - Am votat.
Și am decis...
Că trebuie să te scoatem în lume.
E un semn rău.
Petal, nu !
- Superb ! - Un film clasic pierdut.
- Un nou La Dolce Vita. - Îl vor reface cu Gosling.
Mai întâi Arthur, acum ăsta. Nu se învață minte.
Noroc !
- Cât e ceasul ? - Timpul e un concept relativ.
- E 22.15. - Să purcedem la drum.
- Vrei să încerci ? - Nu !
Trabucuri, țigări rulate, electronice, vaporizatoare.
Trabucuri, țigări rulate, electronice, vaporizatoare...
Încă o sticlă, te rog.
Mama mi-a spus să beau numai șampanie scumpă.
Interesant ! Mama ta mi-a spus și mie același lucru.
Altfel de muzică nu se ascultă aici ?
Într-un club de tango ? Nu. Se păstrează tradiția.
- E enervant. - Trebuie să te bucuri de viață.
De ce șade ospătărița ?
Nu e ospătăriță. E noua mea logodnică.
- Cum ziceai că te cheamă, scumpo ? - Doris.
Rezolvăm și asta.
Încântat, Doris. Să-ți verifici portofelul înainte de a pleca.
Mă plictisesc. Cred că o să cumpăr clubul.
Martini, dragă.
Două măsline. Pentru Dumnezeu, mai repede !
- Finn, ăla-i tip ? - Doar până marțea viitoare.
Ce-ți face piciorul ?
- Nu cred că-i rupt. - Bine.
- Dansezi groaznic. - Nu te contrazic.
Frumoasă mai ești !
- Lasă vrăjeala, Huntzberger. - Chiar ești.
- Nu facem pe din două, deci... - La naiba !
- Te bucuri c-am venit ? - De ce-ai venit ?
- Era rândul meu să-l plimb pe Finn. - Desigur.
- Nu-mi place cum ne-am despărțit. - Nici mie.
Trebuia să-ți zic că Odette s-a mutat la mine.
- Nu. Nu așa ne înțelesesem. - Știu.
Nu-mi datorai nimic.
- Practic nu, dar... - Fără obligații.
Cât am fost împreună, am fost. Cât nu, nu.
- Ce mai faci ? - Bine.
Te-ai împăcat cu Lorelai ?
Încă nu. Stau la Lane.
- Mai știi ceva despre ea ? - Nu.
- Cât e ceasul ? - Te plictisești ?
Pot spune cinstit că nu m-am plictisit cu tine niciodată.
Da, ne simțim bine împreună.
Am ceva pentru tine.
Ce e ?
- O cheie. - De la ce ?
De la casa familiei mele din Maine.
E frumoasă. Izolată, pe malul apei. E goală și nefolosită.
Tata a cumpărat-o pentru că o voia Martha Stewart.
S-au contrat în afaceri și tata s-a supărat.
Familia ta duce o cu totul altă viață.
Îți aparține.
Îmi dai o casă ?
O poți folosi.
- Ca să scrii cartea. - Poftim ?
Du-te și stai cât vrei. Lucrează.
Logan...
Grădinarul o să aibă grijă de tine.
Menajera vine de două ori pe săptămână. Îți gătește și-ți face cumpărăturile.
- Nu pot. - Ba poți.
Trebuie să scrii cartea.
E momentul.
Te rog, ia cheia !
Chiar te însori cu Odette ?
Ăsta-i planul dinastic.
Faceți loc ! La o parte ! Voi doi, ștergeți-o !
Doamnelor și domnilor, am cumpărat clubul
și de acum asta va fi singura muzică pe care o vom auzi.
Doar Rosemary Clooney, permanent. Încercați tangoul pe așa ceva.
Ce bine e să ai bani !
Aceasta e o razie.
Scoateți femeile, copiii, câinii și caii.
Finn !
Nu-mi spuneți să tac, când e vorba de cai și câini.
Poate fi locul ăsta mai englezesc de atât ?
Sigur e și Hugh Grant în vreun dulap.
Sper să aibă camere. Lucrează cineva aici ?
Cerule, prințesa Diana ! Desigur.
- Alteță ! - Mai bine mergem în altă parte.
- Unde suntem ? - New Hampshire.
Cum am ajuns în New Hampshire ?
Am făcut dreapta în Vermont. Sunt lihnit.
- Nu cred că e deschis. - Nu e. Am cumpărat localul.
- Poftim ? - Totul. Suntem doar noi.
Și băutura asta atrăgătoare.
Bună, dragă ! Cum te cheamă ?
- Te-ai gândit la toate. - Cu excepția mâncării.
- Restul corpului unde e ? - Nu mai ironiza trofeele !
- Oare au bucătărie ? - Vezi în spate.
- Vii, Finn ? - Te urmez.
Sigur există o poză cu Mr. Bean pe undeva.
- Poftim ! - Alte chei.
Ai camera ta.
- A ta unde e ? - Vizavi de a ta.
Arată-mi !
Am găsit-o.
Mă întreb cât costă locul ăsta.
Bine.
Îți arăt eu ție chemarea naturii, amice.
Da.
- Bună, Brenda ! - Bună, Lorelai !
- Bună, Tracey ! - Bună, Lorelai !
- Allie, mersi pentru bandă. - Cu plăcere.
HANUL KING'S HEAD
De când stai acolo ?
Privesc răsăritul.
Vino în pat !
Când trebuie să pleci ?
Am timp.
- Cât timp ? - Suficient.
Am avion la prânz.
Să nu calculezi !
Cineva trebuie s-o facă.
Este un restaurant bun la șosea.
Nu-i ca la Luke's, preferatul tău, dar au mic dejun bun.
E frumos aici.
- Am vrut să fie deosebit. - A fost.
A fost o noapte perfectă.
Hei, asule !
Ce-ți trece prin căpușor ?
Poftim.
Nu, doar ți-am zis.
E a ta. Du-te să scrii.
N-am nevoie. Știu unde o să scriu.
Bine.
Micul dejun sună bine.
- Hei... - Haide !
Trebuie să ajungi acasă.
Iată-i ! Martini la micul dejun, copii ?
- Nu, mersi, Finn. - Ajută mult.
Eu vreau unul.
- Ce-ai pățit ? - Întreabă-l pe el.
- L-ai lovit pe Robert ? - Habar n-am.
- Ba are habar. - Așa este.
Văd pe pumn semne de altercație,
dar nu-mi amintesc bătaia.
Am zis că e din Noua Zeelandă.
Numai un om fără inimă mi-ar spune așa ceva.
Am cumpărat aseară un club de tango și un Dodge Colt din 1983 ?
- Nu știu nimic despre Colt. - La naiba ! E al patrulea luna asta.
- Mama ne judecă. - Ba nu.
Ba da. Stai să-ți văd ochiul !
- Arată bine. - Bine.
- Îl vreau gătit mediu. - Gătește-ți singur cotletul !
Băieți, mașina mea trebuie să sosească.
- Poftim ? - Avem noi o mașină.
- Două, dacă merge Coltul. - Nu, am mașina mea.
Trebuie să mă întorc. Să mă apuc de treabă.
Nu, avem planuri pentru toată dimineața.
Încă nu-i nimeni dezbrăcat. De ce te grăbești așa ?
Logan, spune-i !
Nu cred că mă mai ascultă.
Când o să te mai vedem ?
- Nu știu. - Asta-i tot ?
Asta-i despărțirea ? Nu.
- Te iubim, Rory. - Și eu vă iubesc pe toți.
Robert, să nu plângi !
O să ți se umfle ochiul. Poftim, ia-ți cotletul !
Acum știu că am inimă...
Pentru că mi se frânge.
Adio, Colin !
O să-mi lipsească beția ta
și chestiile inutile cumpărate la întâmplare, cluburi, mașini...
Și pensiuni ? Da.
Colin.
De tine o să-mi fie cel mai dor.
- Te-am auzit ! - Da. Mersi mult.
Să rămâi fotogenică, te implor.
- Ne vedem la restaurant. - Cheile-s la Logan.
- Atunci mergem pe jos. - Chiar așa ?
Ce inedit !
Deci ăsta-i mersul pe jos ? Nu-mi place.
- Sigur nu iei micul dejun ? - Sigur.
- Aș vrea să te conduc înapoi. - Știu.
- Te-am târât aici... - Nu m-ai târât.
Mi-ai oferit propria mea aventură. Câte fete se pot lăuda cu așa ceva ?
- Dar n-a mers. - Orice aventură are un sfârșit.
Bine.
Deci...
Hai s-o facem.
Dacă te răzgândești în privința casei, e a ta.
Fără obligații.
Cred că nu mai e cazul să mă ajuți.
N-ai avut niciodată nevoie de ajutor, doar știi.
Acum știu.
Da, exact așa.
- Cică n-a mai dormit din Oregon. - Și n-a fost văzută mâncând.
Cică a pocnit un urs.
Mănânc. Dorm. Sunt Carol, avocată.
Am doi copii mari. Am toate degetele de la picioare.
N-am pocnit un urs. Era un oposum și el a căutat-o.
Bună dimineața ! Azi e vreme bună.
N-ar trebui să aveți probleme.
Dar există șanse mari
ca orice activitate în aer liber inspirată de un film
să se termine cu spitalizarea.
Ca să știți.
Dă-l naibii ! Eu sunt cartea, ce dracu' !
- Te-ai dat cu cremă ? - Da.
O să fiu atât de slabă la sfârșit !
- Allie, stai ! - N-am timp de pierdut. Pa, Lorelai !
Pa, Tracey ! Pa, Allie !
Să-mi trimiți poze cu orașul tău aiurit !
Așa o să fac !
- Salut ! - Vreau să văd permisul.
O clipă.
Credeam că l-am pus în buzunar.
De obicei nu fac așa ceva.
Doar dacă nu ești urmărit de poliție, și nu sunt.
Am permis.
- L-am arătat prietenului tău. - Ce prieten ?
- Tipul de ieri, îmbrăcat ca tine. - Nu mi-e prieten.
E doar un pădurar rival care ți-a furat pantalonii ?
Nu mi-a furat pantalonii. Îi are pe ai lui.
Toți pădurarii au aceiași pantaloni.
- Sigur îl știi. - Nu.
Brunet, disprețuitor ?
- Sigur l-ai văzut la clubul vostru. - N-avem așa ceva.
Porți uniformă. Ar trebui să aveți.
- Permisul ? - Ai o listă ?
- Sunt pe listă. - Nu există nicio listă.
Și cum țineți evidența tuturor ?
- Vedem permisele. - Am permis.
I l-am arătat ieri prietenului tău. Pot dovedi.
Ieri a fost aici, cu discursul lui despre cum o să murim din cauza vremii
și a zis: "Aveți toate permise, deci puteți merge."
"Dar n-ar trebui."
Dacă am auzit discursul, mi-a văzut permisul,
doar a zis: "Aveți toate permise", iar eu făceam parte din "toate".
- Eram și eu inclusă. - Bine.
- Pot pleca ? - Când văd permisul.
Am permis. Nu-i în geacă sau în blugi,
deci e îndesat în rucsac.
Și dacă e îndesat, e îndesat bine.
Dacă-l deschid, explodează. Nu supraviețuim.
Nu treceți fără permis.
Fii serios !
Cerule !
Dacă-l deschid, nu-l mai pot închide.
- Ce voiați să faceți pe traseu ? - Să mor. E bine ?
- Nu știu ce să zic. - Zi: "Du-te !"
Cum te cheamă ?
- Pădurar. - Bine, pădurarule.
Am venit până aici dintr-un orășel din Connecticut
să mă plimb pe acolo și văd sălbăticia,
copacii frumoși, să fac baie în lacuri limpezi
și să meditez profund.
Și știu că un bărbat chipeș în uniformă ca tine
înțelege nevoia primară de a te conecta cu marmota și...
Imaginează-ți că sunt sexy.
Doamnă, sunt pădurar.
- Nu știu ce să înțeleg. - Fără permis, nu faceți drumeția.
- Accepți mită ? - Sigur.
- Portofelul e în rucsac. - Ne vedem mâine.
Bine, pe mâine !
Mă descurc.
Aia... O poți păstra.
CAFENEA
Ce naiba !
BERE READING
Urăsc natura !
- Alo ? - Aveam 13 ani.
Lorelai ?
Era ziua mea.
Royston Sinclair III mi-a frânt inima în văzul tuturor.
M-am furișat în dulapul tău și ți-am luat bluza verde cu mărgele
de la mama ta,
pe care-o țineai în hârtie de mătase în dulapul de cedru.
Nu aveam voie s-o ating.
Dar am furat-o și am purtat-o cu blugi la școală
și credeam că sunt culmea eleganței.
Dar Royston a râs. A zis că-i de prost gust.
A zis că a fost iubitul meu
doar pentru că se supărase pe Angie Morgan, dar îi trecuse.
A zis că-s vulgară și ciudată
și că se zvonește că nici măcar nu-s o Gilmore.
Că eram fata grădinarului
și că m-ai cumpărat pentru că nu puteai face copii.
Eram distrusă.
Am fugit din clasă, din școală
și m-am dus la mall.
Stăteam în zona restaurantelor
și-mi doream să am bani de un covrig, pentru că eram lihnită.
Am ridicat privirea și l-am văzut pe tata.
În fața mea, la mall.
Nu venea niciodată la mall. În ziua aceea, a venit.
Și era furios. M-a întrebat: "De ce nu ești la școală ?
Spune-mi, de ce nu ești la școală ?"
Am încercat să inventez ceva,
vreo minciună care să țină, dar n-am reușit.
Mă gândeam doar că ieri avusesem
un iubit și acum nu-l mai aveam.
Am izbucnit în plâns. Săteam ca proasta și plângeam.
În cele din urmă...
După ce parcă trecuse o veșnicie,
am reușit să mă controlez și m-am calmat.
Și am așteptat.
Să țipe la mine, să mă pedepsească rău de tot,
să-mi spună cât de mult îl dezamăgesc.
Dar nu s-a întâmplat.
În final, mi-am făcut curaj
să-l privesc, era în fața mea...
Cu un covrig.
Un covrig uriaș cu muștar...
Mi l-a dat și a zis: "Să mergem."
Și m-a dus la cinema.
Am văzut Grease și O femeie necăsătorită.
Ceva pentru mine și ceva pentru el, așa a zis.
Mi-a cumpărat floricele și bomboane
și am stat în întuneric și am văzut filmele.
Apoi m-a adus acasă
și mi-a dat puloverul lui, ca să-l pun peste bluza furată,
apoi ți-a zis că m-a luat de la școală
și m-a dus la un suc, la club.
Asta a fost tot. N-am mai discutat despre asta.
A fost cea mai frumoasă aniversare.
M-am gândit să-ți spun.
Mulțumesc, Lorelai.
Pa, mamă !
DE POMANĂ
Nu te uita așa la mine.
Nu primești până nu se răcește.
Deja e o prostie că ți-am cumpărat cotlet.
Prostia mai mare e că ți-l gătesc.
N-o să suflu peste el.
Doar cu Lorelai ține figura, să nu...
Dacă spui cuiva, ne luăm pisică.
Lorelai !
- Ce cauți acasă ? - Nu te apropia de mine.
De ce ?
Pentru că put în totalitate.
Nici măcar nu am făcut drumeția și put.
Am făcut un duș și am luat avionul spre casă.
Nu m-am mai apropiat de un cactus de 24 de ore.
E suficient să te gândești la drumeție și deja puți.
- N-ai făcut drumeția ? - Nu m-au lăsat.
- De ce ? - Am uitat niște chestii.
Mi-am lipit mâncarea de rucsac cu bandă adezivă.
Oricum, n-am făcut drumeția. Dar nu pentru drumeție m-am dus.
Adică da, dar am vrut să-mi dau seama de ceva
și am făcut-o fără drumeție. A fost frumos, deoarece Carol, Drumeața,
arăta ca Christian Bale în Mașinistul.
Știa cum să bage toate prostiile în rucsac.
- Lorelai... - Voiam o cafea...
Trebuia să-mi dau seama că totul e legat de cafea.
Toată viața mea e legată de cafea.
Cred că am fost cafea într-o viață anterioară. Dar era închis.
A trebuit să aștept și m-am dus în spate unde era un deal.
Și nu știu de ce,
dar l-am urcat, era o priveliște
și brusc s-au limpezit toate.
Luke...
Oprește-te !
- Știu ce faci. - Știi ?
Vrei să mă părăsești și-ți spun că faci o mare greșeală.
- Așteaptă... - Văd semnele de luni bune.
- Ce semne ? - Cele lăsate de tine.
Distanța, terapia, apoi, brusc, vrei să refaci traseul din Sălbăticie ?
Singură, de capul tău ?
Fără festivaluri de muzică sau târguri. Doar tu și natura.
Recunosc că pare ciudat.
Orice s-ar spune, nevoia de spațiu nu-i un lucru bun.
Am avut nevoie de spațiu și apoi am divorțat de Nicole.
Asta înseamnă "nevoie de spațiu".
- Adică "am nevoie de spațiu și avocat". - Luke...
Noi doi am trecut prin multe.
Lucrurile n-au mers perfect, am avut și probleme.
Mi-ai ascuns unele lucruri și eu am făcut la fel.
Ai vrut să mă culc cu femeile alea...
Trebuie să lămurim ce înseamnă mamă-surogat.
Nu sunt nefericit. Nu sunt nemulțumit.
Tu așa crezi și eu nu te pot convinge de contrariu !
Ce avem acum e tot ce mi-am dorit.
Nici n-am îndrăznit să visez așa ceva.
Că noi doi vom fi împreună. Dar s-a întâmplat.
Știu că nu-i ușor de trăit cu mine, de locuit sub același acoperiș,
dar nimeni n-o să-ți fie alături mai mult ca mine.
N-o să te părăsesc niciodată. Nici prin minte n-o să-mi treacă.
Voi face tot ce pot ca să îndrept greșelile.
Merg la terapeuta ta trăsnită.
Deschid o franciză, dacă asta vrei de la mine.
Mă ocup de bucătăria hanului tău.
Îți cedez tot dulapul.
Am luat jumătate pentru că ai insistat.
Știam că oricum ai să-l iei înapoi.
Am început deja. Nu știam dacă te-ai prins.
- Devenise cam roz. - Și cu sclipici.
- E al tău. Ia-l tot. - Nu-l vreau.
- Te rog. - Nu-mi trebuie.
Ba da !
Îți trebuie. Ai nevoie de spațiu, iar eu am nevoie de tine. La naiba !
Am trecut prin atâtea împreună.
Ne-am privit trecând de la o persoană la alta.
Au existat Rachel, Max și Christopher !
Te-am văzut măritându-te cu el ! A fost cumplit.
Dar am ajuns aici. Am depășit toate astea.
Nu poți pleca.
- Pur și simplu nu poți... - Luke !
Ar trebui să ne căsătorim.
Poftim ?
- Am așteptat prea mult. - Eu credeam...
Am ales deja data. Luna asta.
Într-o duminică. Duminica oricum închizi mai devreme.
Chiar nu contează.
E stabilit totul.
Stabilit ?
E stabilit totul.
Exact reacția pe care o așteptam.
Poate ar trebui să-ți iau unul mai bun sau mai nou.
Să nu îndrăznești !
Înainte de a merge mai departe,
îți dai seama că nu mai scapi decât în sacul pentru cadavre.
Acum nu mai avem nevoie de jurăminte.
- Două felii de limetă, cum ai cerut. - Mulțumesc, Jack.
Em, am vești proaste.
E bine și homar.
- Poftim ? - Poftim ?
- Vorbeam despre mine. - Ce vești ?
Trebuie să mă întorc în oraș.
- Azi ? - Da.
Ce păcat ! Berta !
Mă simt prost. Voiam să te duc la Muzeul balenelor.
Data viitoare.
Dl. Smith pleacă la Hartford.
Dl. Smith... Geanta lui.
Pleacă.
Ar trebui să găsești oameni care vorbesc limba ta.
Încerc.
Drum bun !
Mulțumesc, Berta.
- Da. Gracias, Berta. - Pa !
Te sun mai târziu, bine ?
De-ar fi fost și primele trei soții la fel de înțelegătoare !
- Da, ar fi fost bine. - O să-ți duc dorul !
Desigur.
Fabricarea lumânărilor din grăsimea cașaloților
a început în America în jurul anului 1748.
Christopher Hussey a ucis primul cașalot al insulei Nantucket în 1712.
De atunci, cașaloții au devenit specialitatea balenierelor din Nantucket.
Balenele erau importante pentru cei din Nantucket.
Pe lângă uleiul pentru lămpi, balenele erau sursă de hrană,
oasele se foloseau la corsete, umbrele, arcuri pentru mobilier...
- Asta-i o balenă ? - Da.
E mare.
- E foarte mare. - E moartă ?
Nu știu. Unde rămăsesem ?
Umbrele, arcuri pentru mobilier...
Da. Umbrele, arcuri pentru mobilier,
bice, jucării, întărituri pentru gulere, arcuri la primele mașini de scris,
mânere pentru draperii, zgărzi, scărpinători,
spițe de bicicletă, ace de păr, scobitori, catarge pentru steaguri...
Rory, bunica sunt.
Scuze, am ratat apelul tău. Da, sunt în Nantucket,
da, casa e goală și da, e toată a ta.
Berta și familia sunt cu mine,
dar găsești așternuturi curate în camera de oaspeți
și mâncare delicioasă în congelator.
Habar nu am ce e sau ce conține,
dar e gătită de Berta și e o minunăție. Sună-mă dacă îți trebuie ceva.
...cu Lorelai și Rory ?
Știe când cinăm. De ce mâncați atât...
- ...de repede ? - Nu mâncăm repede.
Ai stat mult la telefon. De aia pare că am mâncat mult.
- Oare cine o fi ? - Emily.
Suntem foarte căutați, nu-i așa ?
Richard, vrei să răspunzi tu ?
Eu dezbat cu mama ta dacă-s mai bune șervetele sau prosoapele.
EMILY, TE IMPLOR, BRÂNZĂ ! RICHARD
O să reușesc.
- Rory, fii serioasă ! - Nu arată a cină.
De acord. Așa ceva se mănâncă la carnaval sau în închisorile turcești.
Vă promit c-o să vă placă.
- Dar... - Lăsați-mă pe mine.
Mergeți în camera de zi și vă chem când e gata.
HANUL DRAGONFLY
Damon, CV-ul e impresionant.
Iată referințele mele, dacă vă trebuie.
Ne trebuie, crede-mă.
Fii serios, Ian Schrager ca referință ?
- M-a recrutat din facultate. - Interesant.
Mă întreb de ce nu ai rămas la el. Cum de te interesează un han mic ?
Ai vreun schelet în dulap ?
Probleme cu drogurile ? Vreun scandal amoros ?
L-ai jucat pe Rolfe în Sunetul muzicii de prea multe ori ?
Am vrut să încerc și alte moduri de management.
Asta-i lăudabil.
Da. Ai o bilă albă.
Mai avem și alți candidați, dar ești printre preferați.
- Îți mulțumim că ai venit, Damon. - Mă bucur că v-am cunoscut.
Cu bine, rămas bun Auf Wiedersehen, noapte bună
- Știu. Am fost nepoliticos. - Și ai cântat fals. Nu-mi pasă.
- Mă deranjează să lucreze altcineva aici. - Și pe mine.
Miniatura lui Ian Schrager
va pune frânghii de catifea în care să se împiedice Chloë Sevigny.
Următoarea, Molly Daniel.
Are un nume ca un prenume. Nu-mi place.
- Eu am fost vreodată atât de tânăr ? - Nu.
- Instalatorul. - Du-te, mă ocup eu.
Zi-i că nu plătim pentru robinetele noi. Sunt oribile !
Bună, Ed, poți aștepta o clipă ?
Molly, Michel va ține interviul.
Bine. Bună !
- Ai șervețele la tine ? - Da.
În locul tău, le-aș pregăti.
Deci te numești Molly.
De ce ?
E cineva aici ?
- Plusez cu cinci. - Sec.
- Trei ași. - Măi să fie !
Scuzați, doamnelor, călugărițelor. Whoopi Goldberg e pe-aici ?
M-am săturat de poanta asta...
Scuze. Am auzit că vă mutați.
Dl. Porter a murit joi seară.
Era ultimul rămas, odihnească-se în pace.
Ce faceți cu clădirea ?
- E de vânzare. - Serios ?
De ce întrebi ? Vrei s-o cumperi ?
Posibil. Are potențial.
Și o familie de bursuci la mansardă.
Soră Beatrice,
doamna agentă a zis să nu spunem asta cumpărătorilor potențiali.
Acum n-am mai zis despre cele trei crime.
Scuze. Clădirea e veche,
dar e solidă și are acoperiș nou.
- Chiar ? - Dacă te interesează, mișcă-te repede !
Katy Perry dădea târcoale pe aici.
Se îmbracă precum o târfă, dar are bani gheață.
Sunt sigură că vreți ca proprietarul să fie din Stars Hollow, așa-i ?
Sinceră să fiu, pentru un preț bun, îi vindem și lui Belzebut.
Avem o clădire nouă în Pebble Beach.
Celelalte călugărițe sunt deja acolo. A trecut cândva și papa.
- O să decid repede. - Poftim, ia un pliant.
- Joci pocher ? - Nu prea.
Katy joacă.
Vă mulțumesc.
Ce mai faci, băiete ?
- Cafea ? - Înghețată ?
- Ai primit e-mailul meu ? - Da.
Mersi. Ți-am trimis un mesaj.
L-am primit. Și biletul tău, mersi.
- În sfârșit, o faceți. - În sfârșit.
De Ziua Recoltei.
- Pentru că vor fi hotdogi ? - Exact.
Vor fi gratuiți sau trebuie să și-i plătească fiecare ?
Scuze, dar sunt fiica lui Emily Gilmore.
Vor fi gratuiți, toată seara.
Deci e o nuntă elegantă.
- O să fie perfect. - Da.
- Și, în sfârșit, are loc ! - Da.
Deci...
E-mailul meu a fost lung și încărcat cu detalii.
Iar mesajul tău a fost: "Am priceput."
- Zicea mai multe. - Nu chiar.
Vreau detalii.
Ce-ai mai făcut ?
Păi...
Eseul pentru examen ?
Uită-te !
DESPRE FETELE GILMORE
Sunt primele trei capitole.
E cam ușor. Probabil că n-ai inclus-o pe mama.
M-am pus pe scris și a venit totul de la sine.
De parcă era de ani buni în mintea mea.
- Ocupa spațiul. - Ca versurile din "My Sharona".
Exact. Povestea exista, aștepta doar s-o aștern pe hârtie.
Niciodată nu mi-a fost atât de ușor să scriu.
Și ți-am înțeles sentimentele, serios. Să facem o înțelegere.
Citește-o, atâta vreau.
După aceea, dacă tot mai crezi că-i o idee proastă,
că dezvăluie prea mult, n-o mai termin. Promit.
O să arunc paginile astea. Ca și cum n-ar fi existat. Nu mă supăr.
- De acord ? - Rory...
Promit. Nu mă supăr.
- Dar n-o să mă mai placi. - Nu-i adevărat.
- Voi fi precum Candy Spelling. - Ba nu.
Bine.
Mulțumesc.
Acum putem discuta despre rochiile domnișoarelor de onoare ?
Da, te las să alegi.
Priscilla, regina deșertului sau nud vopsit.
Pentru asta am nevoie de gogoși.
Deci, Serena. Am pronunțat bine ?
Da.
- Nu e Serenna ? Care rimează cu "henna" ? - Nu. Serena.
Ca jucătoarea de tenis ? Serena ?
Mama m-a botezat după Ce vrăji a mai făcut nevasta mea.
E amuzant.
Deci, Serena,
mai întâi, felicitări pentru proaspăta căsătorie.
Renford pare alt om de când v-ați căsătorit.
Mulțumesc. E de la sucurile naturale.
Și acum vrei să fii membră în Fiicele Revoluției.
Da. Îmi place istoria. A fost materia mea preferată la școală.
- Unde ai făcut studiile ? - Universitatea Santa Cruz.
- E în California. - Cât soare !
Dar n-am terminat. M-am apucat de tânără de fitness.
Am lucrat la Crunch și SoulCycle o vreme...
Și la Tracy Anderson în Brentwood.
Apoi m-am mutat în est și am lucrat la Equinox.
Acolo l-am întâlnit pe Renford.
Cerule ! Ce poveste !
Ai putea face singură un spectacol.
Cunoști mica noastră organizație ?
Da, am fost la vreo două petreceri.
Ai referințe foarte bune.
Prietenii lui Rennie au fost drăguți.
Ai avea timp pentru club ?
La câte exerciții faci ?
Da. Ar fi o prioritate.
- Prezența e obligatorie, să știi. - Da, știu.
Și îmbrăcămintea e importantă. Ai mănuși ?
- Nu. Dar știu să fac cumpărături. - Nu mă îndoiesc.
Firimiturile, dragă.
Pare totul în ordine.
Vom delibera și îți vom comunica rezultatul.
Dar, trebuie să recunosc,
ești o tânără încântătoare și ne-a făcut plăcere să te cunoaștem.
- Rahat ! - Emily !
N-o să te primim, dragă.
- Nu tu decizi... - N-o să te primim niciodată.
Te-am chemat din obligație, pentru că Renford e important pentru noi
și are mai mulți bani ca Dumnezeu, chiar dacă întreține trei foste soții.
Emily, nu știi ce vorbești.
Fiți serioase ! Mereu e la fel.
Soția-trofeu, adică tu, dragă...
Vine aici cu părul ei lung și țâțele mari,
stă acolo și noi zâmbim toate
și spunem chestii meschine despre numele și familia ei,
pe care, de obicei, nu le pricepe. Așa e ?
Apoi spunem:
"Ne-a făcut plăcere să te cunoaștem", o expediem și râdem,
bem ceai și cumpărăm un balansoar care e posibil să fi fost sau nu
al proctologului vărului frizerului lui Benjamin Franklin,
ne felicităm pentru treaba bună făcută,
mergem acasă și uităm de ea.
E o grămadă mare de rahat.
Emily, limbajul ! Cum de vorbești așa ?
Serena, ești a patra nevastă.
Uneori, când soțul e foarte bătrân, situația asta e bună,
pentru că va fi prea epuizat ca să-și caute a cincea nevastă.
Și poți aștepta să moară.
Ca Barbara Sinatra. A așteptat să-i moară soțul.
Dar Renford e perfect sănătos
și, imediat ce găsește altceva,
te vei trezi înapoi la Tracy Anderson, lucru la care trebuia să te fi gândit
înainte de a semna acel contract prenupțial ridicol.
Da, știm despre el. Toate l-am văzut.
Am băut ceai și l-am trecut din mână în mână, am râs,
apoi am cumpărat un duș precolonial scump,
ne-am felicitat pentru treaba bine făcută
și am aruncat cererea ultimei neveste-trofeu.
Pammy, parcă așa o chema.
Serena, vrei să aștepți puțin afară ?
Rochia aia nu te ajută deloc.
Ce dracu' se întâmplă ?
- Eu nu mai pot s-o fac. - Ce anume ?
Să pierd timp și energie pentru prefăcătorie și rahaturi.
De ce-ți place atât de mult cuvântul ăsta ?
- Nu va fi primită, așa-i ? - Bineînțeles că nu !
Dar nu așa este respinsă.
Există un sistem, Emily. Doar știi.
Ne întâlnim, spunem că vom discuta, n-o facem și le refuzăm !
- Așa este refuzată ! - Ăsta-i un...
Să nu spui iar "rahat" !
- Bine. - Știi, Emily...
Ești în organizația asta de mulți ani
și ai făcut o treabă minunată.
Știm că ți-e greu după pierderea lui Richard.
Poate că ți-ar trebui o pauză. Odihnește-te, refă-te
și revino când ești pregătită și cu dorința de a participa.
Noi te vom aștepta.
- Cu alte cuvinte, sunt dată afară. - Da.
Dar n-o spunem. Doar te dăm afară. Așa se face !
Chestia asta oricum nu mai exista pentru mine. A murit odată cu Richard.
- Vreau să finalizăm lista invitaților. - Trebuie să ajung la restaurant.
Restaurantul merge și fără tine. Stă în chiloți și ascultă muzică.
Nu-mi pasă cine vine.
- Uită-te pe listă ! - M-am uitat.
Din partea mea, vine toată lumea.
Orașul, prietenii lui Rory, mama, prietenii mamei.
Din partea ta e doar Caesar.
- Nu poate veni, lucrează. - De ce ?
Nu-i dai zi liberă ?
- Nu. - De ce nu ?
- Altfel, nu pot veni eu. - Închide.
Nu-i nevoie. Am angajați care pot ține restaurantul deschis.
Fără Caesar, mai rămân doar Liz și T.J., vărul Billy și unchiul Brago.
- Ce văr ? - Vărul tău.
N-am niciun văr Billy.
- Ba vine. - Nu poate veni.
- De ce ? - Pentru că n-am așa ceva.
- Deja și-a luat bilete de avion... - Nu am... Bine.
- Pune-l la masă cu Caesar. - Mersi.
Lorelai, trebuie să însăilez rochia.
Nu vreau să te apleci
și să-ți iasă sânii în fața preotului.
- O clipă, dră Celine. - Lucas !
Tu urmezi.
Costumul tău trebuie să îmbrățișeze numai ceea ce merită.
Kirk Douglas m-a învățat asta. Și hora.
Costumul e bun, dră Celine.
De aici semeni cu dl Eli Wallach.
L-am întâlnit pe platou la Păpușica.
La el conta metoda.
Îmi zicea: "Nu te uita la mine.
Trebuie să-mi păstrez energia erotică pentru Carroll.
Dacă asta vrea Kazan, asta va avea."
Pe atunci, eram foarte atrăgătoare. Întreabă-l pe Kazan.
Câți ani are femeia asta ?
Ai ales bine, Lorelai.
O să arate bine pe felicitarea de Crăciun.
- Mulțumesc, dră Celine. - Repejor !
Tu urmezi, Eli.
- Și prietenii ? - Ce prieteni ?
- Sigur ai prieteni. - Cunoaștem aceiași oameni.
E cea mai importantă zi din viața ta.
Ai ajuns pe culme. Doar în jos te mai poți duce.
Știind că te așteaptă doar moartea,
mai vrei să inviți pe cineva la nunta ta ?
Ar mai fi un amic vechi.
Excelent. Mai e un loc la masa șase.
Fie vine însoțit, fie pleacă cu Patty. Cine e ?
- Numele, Sutherland. - Sutherland.
- Prenumele, Kiefer. - Serios ? Așa îl cheamă ?
- Da. - Se scrie la fel ?
- La fel ca ce ? - Ca cel adevărat ?
- E Kiefer Sutherland cel adevărat. - Eu ziceam de cel adevărat.
"Chloe, canistrele sunt armate ! Fir-ar !"
Da, el e.
"Rușii au pus o bombă în camionul din Brooklyn Heights. Fir-ar' !"
Da. Kiefer Sutherland.
"Mi-au injectat antrax. Antidotul e în ceilalți pantaloni ! Fir-ar !"
Am jucat baseball împreună.
Ne-am împrietenit. Încă mai pescuim împreună.
- Și nu te-ai gândit să-mi spui ? - Când ?
Mama va sta la masă cu Patty, nici nu mă gândesc
să nu stau lângă Kiefer Sutherland.
Bine, ora 15.00.
Pa !
- Revin imediat. - Îl cunoaște pe Kiefer Sutherland !
- Cel adevărat ? - E unul singur.
"Sunt agentul Jack Bauer. E cea mai lungă zi din viața mea.
Soția și amanta arată la fel și au aceeași coafură."
- Ăla ? - Da. "Fir-ar !"
- Scoate pe cineva de la masa noastră. - Rezolvat.
Aduci niște înghețată ?
- S-a terminat. - Bine.
- Hei ! - Ce e ?
- Poșeta. - Așa e.
- Ai pățit ceva ? - Nu, am multe pe cap.
- Rocky Road. - Am înțeles.
- Ce faci ? - Vreau să încap în rochie.
- Nunta e în trei zile. - De-asta efortul.
Ai putea renunța la înghețată.
- Ieși ! - Ies, pa !
Numai tu mă înțelegi.
Doamna cu sânii !
Vin, dră Celine !
Unu, doi, trei, patru, cinci !
Cafeaua e proastă aici. A trebuit s-o iau de la trei străzi distanță.
E cel mai mare pahar pe care-l aveau ?
- Mă bucur să te văd. - Mersi că ți-ai făcut timp.
Pentru tine, oricând.
Deci, birou nou...
- Da, peștera. - Peștera ?
Îi zic așa pentru că m-am afundat de tot. Am intrat în afacerile familiei.
Îți stă bine. Costum nou, stai la birou...
Mi-ai băgat cuțitul în inimă.
- Ce mai face G.G. ? - Devine pariziancă.
Cu baghete și tot restul.
- Transmite-i salutările mele. - Desigur.
Ce mai face Lana ? Mai sunteți împreună ?
De ce nu ?
- Tu ce mai faci ? - Eu ? Cinci din cinci.
- Poftim ? - Scuze...
Am văzut Buffy și mi-a rămas în cap.
- Ai pățit ceva ? - N-am voie să-mi vizitez tatăl ?
Oricând. Pare cam formală vizita.
De parcă urmează să-mi înmânezi o citație.
Mama se mărită cu Luke. Ți-a zis ?
Nu-mi prea verific e-mailul. E posibil.
Participă tot orașul și m-am gândit să-ți spun, dar sper să...
Să nu vin ? N-o voi face. Știu când să mă recunosc învins.
Îi urez toată fericirea din lume.
- E înregistrată ? - La ce ?
Cadouri. Am ditamai contul de cheltuieli.
Îi pot dărui orice. Unicorn are ?
- A primit ieri unul. - O să găsesc altceva.
Deci asta-i vestea cea mare ? Nunta ?
Cariera mea are parte de o turnură.
Jurnalismul n-a mers cum am sperat.
Îmi pare rău. Ai nevoie de bani ?
- Nu. - Ești sigură ? Am bani.
Nu știu ce să fac cu ei.
Am cumpărat costumul ăsta și căști în toate culorile.
- Scriu o carte. - O carte ?
Despre mine și mama.
Chiar ? Lorelai știe ?
- Da. - Și n-o deranjează ?
- O să aflu. - Apar și eu în carte ?
- Îmi va fi greu să te evit. - Apar într-un nor de sulf ?
Încă n-am definitivat logistica.
Îmi place ideea.
Vezi să nu mă descrii prea mult ca un om rău.
Am fost prost, dar am iubit-o. Și pe tine.
- Pot să te întreb ceva ? - Orice.
Mama m-a crescut singură, ce părere ai ?
M-ai încolțit, dle Bernstein.
Scuze, trebuie să știu.
Cum te-ai simțit ? Ce ai simțit ?
Mama ta a făcut ce-a vrut. Nu m-a consultat.
Știu, dar ai lăsat-o.
Da, am lăsat-o.
După atâția ani, ce părere ai ?
Era scris în stele.
De când v-am văzut împreună,
am știut că sunteți de nedespărțit.
Poate de asta se mărită acum.
Ești mare. Și-a terminat treaba. Acum are timp și de altcineva.
- Nu te-a primit în viața ei ? - N-am zis asta.
De aceea nu ai fost prezent ? A decis ea și te-a alungat ?
Deloc. Eram foarte tineri.
Iar Lorelai era ca tine, era o forță a naturii.
De necontrolat. Era sigură în toate privințele.
Nu puteam concura cu așa ceva și am renunțat.
Dar te puteai lupta, puteai încerca s-o faci să se răzgândească.
Ai încercat vreodată asta ?
Crezi că a luat decizia corectă să mă crească singură ?
Cred că a fost așa cum trebuia să fie.
Și ea ar zice la fel.
Da, cred c-ar zice la fel.
Știi că te iubesc, nu-i așa ?
Știu.
O clipă !
- Ești la serviciu. Ar trebui... - Nu, eu...
- Scuze. - Nu-i nimic.
Hai să luăm cina săptămâna viitoare și să-mi povestești despre carte.
Mersi pentru cafea.
Biroul e drăguț.
SOTHEBY'S AGENȚIE IMOBILIARĂ INTERNAȚIONALĂ
Mamă !
- Ce-i cu... - Cerule ! S-a anulat !
- Ce anume ? - Nunta. Știam eu.
Nu trebuia să mă grăbesc să cumpăr rochia.
Nu s-a anulat. De ce crezi asta ?
- Ești aici. - Ca să discutăm.
- Despre anularea nunții ? - Nu s-a anulat.
Mie poți să-mi spui. Nu eu pierd avansul.
De asta nici n-am zis nimănui că te măriți.
- Bine gândit ! - Nu dau socoteală nimănui.
- Mă bucur. - N-am niciun amestec.
- Mă mărit. - Cu Luke ?
- Vinzi casa ! - Poftim ? Da.
- Glumești ? - Nu, de ce ? O vrei tu ?
Nu ! Cerule, nu !
- Deci, nu ? - Îmi pare rău, nu.
Dacă nici tu și nici eu nu o vrem,
o vând cuiva care o vrea.
Sau cuiva care mă plătește scump ca s-o dărâme. Mi-e indiferent.
"Arată-mi banii !" Ai văzut Jerry Maguire ?
L-au dat pe Starz aseară. E grozav.
Mamă, încetează ! De ce nu mai vrei casa ?
Pentru că nu mă mai simt acasă.
Asta de când a murit tatăl tău.
Am încercat s-o schimb, s-o renovez,
am mutat lucrurile... dar n-a mers.
- Ce ai mutat ? - Despre ce vorbești ?
- Arată exact la fel. - Ba nu.
Cu excepția televizorului, e neschimbată.
- Ești oarbă ? - Nu s-a schimbat nimic în casa asta.
Cerule, de ce mă faci să...
Asta era acolo. Pernele erau la etaj.
Paharele erau sus, în bar.
Nu mai sunt clești în vasul pentru gheață.
Astea erau ferigi, acum sunt ficuși.
Așa e. Lipsesc cleștii. Oare unde mă aflu ?
Lorelai, pleacă !
Aștept agenta imobiliară ca să fotografieze casa.
- N-am timp de ciondănit cu tine. - Și unde o să stai ?
- În Nantucket. - Ce naiba ?
De ce faci atâta caz ? Îmi place în Nantucket.
Dar universul tău e aici. Prietenii, clubul, Fiicele Revoluției...
- Babele alea ! - Poftim ?
- Oamenii se mută mereu. - Nu și tu.
Tu nu te muți și nu te schimbi. În mansardă e un tablou cu tine
pentru care Dorian Gray cere drepturi de autor.
Uneori, viața îți forțează mâna.
Îți amintești casa pe care o închiriam vara cu tatăl tău ?
- Desigur. - Am cumpărat-o.
Nici măcar nu era de vânzare.
Am procedat ca Bugsy Siegel și le-am făcut o ofertă de nerefuzat.
Ai amestecat metaforele gangsterilor, dar apreciez efortul.
- Am plătit cu banii jos. - Tu și Katy Perry.
Am văzut cât costă casa de vizavi și am dublat oferta.
Nu te pricepi deloc la afaceri.
Au acceptat pe loc și mi-au lăsat mobilierul verandei.
- Bravo ! - A fost palpitant.
N-am mai cumpărat ceva important până acum.
Tatăl tău a cumpărat casa asta și mașinile.
Pe cărțile mele de credit încă mai scrie "dna Richard Gilmore".
Dar Castelul de Nisip ?
Pe el scrie: "Proprietar: Emily Gilmore."
Castelul de Nisip ?
Fostul proprietar îi spunea "Coliba scoicilor".
Numele "Casa vaginului" era indisponibil.
Castelul de Nisip sună bine.
Am pus ochii pe casa de alături.
Vreau s-o cumpăr, să-i alung pe bancherii ăia idioți.
De când ești cu lupta de clasă ?
Am început să beau sherry zilnic, după-amiaza.
Poți să bei și tu, dacă vrei.
Mamă ? Așază-te lângă mine.
- De ce ? Mai e și altceva ? - Ia loc, te rog.
Ce-ți trebuie, Lorelai ?
Trebuie să extind hanul.
Nu pot, din cauza mlaștinilor, a deciziilor municipalității
și a unei șopârle ciudate care face pui în câmpul din nord, de două ori pe secol.
Nu mă pot dezvolta, și Michel o să plece
dacă nu găsesc alt loc, pentru o anexă.
Și am găsit unul.
Era un azil de bătrâni și acum e scos la vânzare.
Ai nevoie de bani.
- E ocazia perfectă... - Ai nevoie de bani.
Călugărițele se grăbesc. Locul e căutat și...
Nu știu dacă pot face un împrumut atât de repede.
Deci ai nevoie de bani.
- Da. - Aduc carnetul de cecuri.
Aș vrea să folosesc banii lui Luke pentru franciză.
El nu-i vrea. Nu-i genul.
Îi place un imperiu mai micuț.
Știu că tata i-a lăsat lui și vreau să-i cinstesc amintirea,
dar și asta poate însemna cinstire.
Sun avocatul.
Serios ? Mulțumesc.
- Cu o condiție. - Cât pe ce !
Vii cu Luke în Nantucket două săptămâni în fiecare vară
și o săptămână de Crăciun.
Puteți sta în casa bancherilor de alături.
Glumești.
Dacă accepți, până dimineață ai banii.
Dacă nu, mai bine scapi de șopârle.
Pentru cercul vieții.
Pari foarte fericită.
Chiar sunt.
Ce prostie ! Doar sărbătorim !
Deschid o sticlă de Dom Pérignon din '69.
Mă mișc.
Azi am o grămadă de treabă.
Am ajuns. Ce să caut ?
Mai întâi, găsește brânza la tub.
- Găsit. - Coboară spre bomboane.
Treci de fulgii de ovăz, deasupra pastei de anșoa.
Găsește-mi acele de siguranță albe.
De ce ar sta acele de siguranță lângă... Le-am găsit.
Ia și o soluție de scos pete. Mă duc să iau rochia. Ne vedem la han.
Ne vedem acolo.
- Scuze ! - Salut !
Din toate barurile din lume...
- Bună ! - Mă bucur să te văd.
- Și eu. - Ce faci în Stars Hollow ?
Îmi vizitez părinții în weekend.
- Frumos. - Foarte frumos.
Mai ales că Grady are gripă și păduchi din prima zi de școală.
În 24 de ore, toți trei copiii se molipsiseră.
Jenny mi-a zis să plec, să nu pățesc la fel.
- E o sfântă ! - E gravidă.
- Iar ? - E plictiseală în Scranton.
Ce zarvă va fi la tine în casă !
- Știu. - E grozav.
- Știu. - Felicitări !
E fată, soră-mea o să aibă cui să-i cumpere lucruri.
- Clara ce face ? - E în Berlin, cu un tip pe nume Wolfgang.
- Van Halen ? - Aș vrea eu.
E din Buffalo. Își câștigă pâinea cățărându-se.
Pe grămezi de bani ?
Nu. Pe poduri, pe clădiri.
Au suprapus roți pentru raliul camioanelor uriașe
și s-a cățărat pe ele îmbrăcat ca un contact auto.
- Nu știu ce să zic. - Iar ei îi spune Ra.
Bună poreclă i-a mai găsit !
- Îl urăști. - Da.
E tânără. E prima ei dragoste. Probabil că...
Da, știu.
- Ei bine... - Tu ce mai faci ?
Bine.
Doar bine ?
Trec prin niște schimbări.
Încă nu-s decisă. Scriu o carte.
Le-ai citit pe toate, ce altceva să mai faci ?
E despre mama, despre mine și viața noastră.
- Serios ? - Pot să scriu și despre tine ?
Schimb numele ca să-i protejez pe vinovați,
dar vei ști că ești tu.
Nu știu. Ce-o să scrii despre mine ?
Că ai fost cel mai bun iubit.
Că ai fost...
Generos, protector, bun și puternic.
Că oricât mi-aș fi dorit să te întâlnesc la maturitate,
dacă nu te-aș fi cunoscut atunci, n-aș fi cea de azi.
Că m-ai învățat ce înseamnă siguranța.
Bine.
Că erai obsedat de Stăpânul inelelor
și l-ai imitat prost pe Sméagol.
Nu l-am imitat prost.
Mi-a ieșit destul de bine. Am gesticulat...
Știu, îmi amintesc, chiar foarte bine.
- Succes cu cartea ! - Mulțumesc.
Dean !
Amidon de porumb.
Plătește-l, de data asta.
Michel ? Fac o tură prin bucătărie.
Mă anunți când vine Rory ?
Asta-i rațiunea mea de a trăi.
Sookie.
Sookie ?
A ieșit ca-n filmele porno.
- Avertizează-mă ! - Doar te-am strigat !
- Când ? - Acum.
- Nu. - Ba da.
Stau cam prost cu auzul.
Am declanșat capcana de urși a lui Jackson
și mi-a sunat alarma în urechi.
- Ce anume ? - Capcana de urși.
I-a citit Marthei o poveste.
A ajuns la partea în care Ma se duce să verifice...
Caii. Credea că vaca...
- Ieșise din staul... - Dar nu ieșise.
Îi trage un pumn în bot...
- Dar e un urs. - Un urs.
E un urs !
Acum Jackson vede urși peste tot
și a pus peste tot capcane de urși
care cântă "Welcome To The Jungle" când se declanșează,
iar eu îl fugăream pe Cogburn, cocoșul nostru, apoi voilà !
În loc să fiu protejată, am fost atacată.
Era atât de tare, încât cei de la ferma vecină au chemat poliția.
După ce am ieșit din arest, i-am zis lui Jackson
să le scoată pe toate.
Arest ?
Poliția a crezut că mi-am spart propria casă.
De ce ?
Când m-au întrebat dacă-s hoața, le-am zis: "Da."
De ce ?
Am crezut că m-au întrebat dacă am suc de ananas. Aveam.
Ce părere ai ?
Sookie, ce-i cu astea ?
Ăsta e tortul tău de nuntă.
Sau ăsta.
Sau ăstălalt.
Era să fie ăsta, dar a ajuns ăstălalt tortul tău de nuntă.
Nu mă puteam hotărî. Doar e nunta ta cu Luke.
Voiam să fie reprezentativ pentru Luke...
Uite !
- Pe ăsta chiar scrie "Luke" ! - Grozav !
Ăsta e cu pălării,
ăsta e cu margarete, ăsta are torturi peste tort.
Ăsta, dacă vrei ceva clasic sau...
Ăsta e preferatul meu. E tortul cu povestea ta.
Ești tu cu Rory mică, făcute din glazură.
Exact ca în viață.
E casa și Jeep-ul tău,
aici e spitalul unde m-ai dus în ziua când ne-am cunoscut.
Cerule, ăsta e cumva...
Vârful degetului meu.
L-ai recuperat și l-ai aruncat în poșetă.
Poșeta era nou-nouță, să știi.
Am mers la spital și medicul l-a cusut la loc.
După două zile, l-ai tăiat iar.
- A devenit o chestie a noastră. - Da.
Michel, uite cine a venit !
- Ticăloaso ! - E neschimbat.
Doi ani ?
Doi ani până ai catadicsit să valsezi până aici.
- N-am valsat... - Nu ! Acum eu vorbesc !
Să-ți fie rușine !
- Ai distrus-o pe amărâta asta. - Mersi.
Ai făcut-o să ofteze, să plângă și să suspine
și să nu lase pe nimeni în bucătăria ta,
chiar dacă e chiar lângă ușa din dos și ale altora nu-s așa.
- Nu... - N-am terminat !
Când ai plecat în nemaipomenita călătorie,
ai luat cu tine granola fără grăsimi.
Ți-am adus un vas plin. E în spate.
Serios ? Mă bucur să te văd.
Salutări lui Jackson și copiilor. E chiar aici ?
Michel exagerează. Nu-s distrusă.
Puțin ciobită, eventual.
- Îmi pare rău. - Pentru ce ?
Ar fi trebuit să facem asta împreună.
Am făcut-o. Privește în jur !
- E un han frumos. - Cu siguranță.
I-am dus dorul. Dar îmi place ce fac acum.
E fascinant.
Știi că recunosc nivelul de alcalinitate al solului
după gust ?
Nu știam.
Sunt momente când mă uit în jur
și-i văd pe alții mâncând pământ și-mi zic:
"Precis așa a început și secta Jonestown."
Dacă încep să servească suc otrăvit,
te poți întoarce oricând.
Rămânem prietene ?
Cele mai bune.
- Ce-i asta ? - Ce anume ?
Ce este...
Simt mirosul. Scoici ?
Posibil.
Nu pot să cred că l-ai lăsat aici pe Roy Choi. Iar asta e a Inei Garten.
- Nu ! - Nu ?
Adică nu e pui cu tequila și lămâie ? Abia dacă am lipsit cinci minute.
- Doi ani ! - Nu contează !
Acum... Ce ?
Sunt sandvișuri !
Sandvișuri peste tot !
Dacă Rachael Ray mi-a reorganizat cămara, o să explodez.
Bate la ușă când intri !
- Îmi mănânci granola cu mâinile ? - N-am găsit lingură.
- Ai mâncat jumătate ! - Nu mă mai bate la cap, pădureanco !
- Mai încet ! O să te îneci ! - Dă-mi-o înapoi !
- E a mea... - Nu !
Bună, Alejandro !
Berta, de ce te-ai dat jos din pat ?
Treci înapoi imediat. Îți încălzesc niște supă.
Nu !
Nu mai discutăm.
Treci în pat ! Du-te !
- Bine... - Du-te !
Alo ?
Da, Sidney. Plec acum.
Încălzesc niște supă și ies.
Ne vedem în curând.
Și-a înfipt harponul în spatele balenei.
Apoi, cu lamele,
au înjunghiat în mod repetat animalul în gât, ca să nu se mai scufunde,
să sângereze și să moară mai repede.
Apoi au tăiat tendoanele cozii ca să imobilizeze balena.
Mai târziu s-a inventat o lance explozivă
care combină înjunghierea
cu un exploziv detonat în balenă.
Dar, pe vremea aceea, o înjunghiau de nenumărate ori.
De-acum, balena sângerează din plin.
Vă las o clipă.
Unde-s Right Said Fred când ai nevoie de ei ?
Am cumpărat costumul cu chestia asta.
- Nu știu ce e. - E batistă de buzunar. Fă legătura.
Arată bine.
Asta-i ținuta pentru mâine.
- Zi ce ai de zis. - Întoarce-te !
- Jess... - Întoarce-te !
- Ei bine ? - Ești un bărbat tare chipeș.
- Bine. - Foarte sexy.
- Am priceput. - Ca un fotomodel.
- Ajunge, Jess. - Hei !
- Arăți bine. - Da ?
Pot fi sincer o singură dată.
- Așa e, mersi. - Luke !
- E totul în ordine ! - Nu mai bați la ușă ?
- Dacă eram goi ? - Nu mai zice așa.
- E totul în ordine ! - Unde te duci ?
- Să vomit. - Avem baie jos.
Vreau să vomit la etaj.
Nu vreau să vomiți în nicio baie.
Mă dor genunchii de la dalele de jos.
- Are dreptate. - Am vomitat în ambele băi.
Știu ce spun.
Kirk, ce naiba s-a întâmplat ?
- Ți-am distrus nunta. Îmi pare rău. - Cum așa ?
Decorațiunile din piață.
Lorelai voia să profite de Ziua Recoltei, cu baloți de fân și tonete cu mâncare.
Trebuia doar să aranjez masa pentru daruri și să plec.
- Și asta am vrut să fac. - Dar ?
Dar am scos-o pe Petal la plimbare. I-a luat mai mult timp să-și aleagă locul.
- Desigur. - M-am uitat în jur și mi-a venit o idee !
N-am niciodată, dar am avut una.
Apoi m-am trezit
că am cumpărat sclipici și bandă dublu-adezivă,
iar după două ore arăta total diferit !
Ți-am stricat ziua cea mare.
- Kirk, liniștește-te ! - De-ar fi Petal aici !
Mă liniștește când sunt stresat.
Dacă vomit pe lângă toaletă, ea face să dispară totul.
Nu mai spune nimic.
Tu ce naiba cauți aici ?
Aici locuiesc. Ești sexy !
- Ca un fotomodel. - Da.
- Trebuia să fii la han. - Am fost. Acolo nu au biscuiți.
Ieși ! Mâine e nunta. N-ar trebui să te văd, aduce ghinion.
Crezi în așa ceva ?
- Ce-i atâta zarvă ? - Ce caută aici ?
- E casa ei. - Am zis deja.
- Nu vezi mireasa până la nuntă. - Crezi în asta ?
Da.
Ai uitat ce-am discutat despre cum va fi ziua asta ?
- Da. - Oarecum. Ce-i cu Kirk ?
S-a panicat și a decis să vomite în baia de la etaj.
La parter îl dor genunchii.
- Biscuiți ? - Mersi.
Aduce ghinion să stai aici. Sunt singurul care știe asta ?
Bine, plecăm.
Nici nu ne-am căsătorit și s-a dus luna de miere.
Mersi că nu i-ai spus că i-am stricat ziua cea mare.
- Pentru puțin. - Plecăm ! Pa !
V-ați făcut că plecați și v-ați așezat ca să mâncați.
- Nu ! - Nu.
N-am crezut că Luke e tradiționalist.
Știu. Încă mai am multe de aflat despre el.
Ce e ?
Poftim !
Ai citit manuscrisul.
Nu.
- Nu... - N-o să-l citesc.
Scrie mai departe și termină cartea. O s-o citesc când e gata.
Ești sigură ?
Dacă nu-mi place, te dau în judecată.
Nu există reclamă negativă.
- Mă dai în judecată oricum ? - S-a făcut.
- Mersi, mamă. - Da.
O singură observație.
Scoate "despre" din titlu. Lasă doar Fetele Gilmore. E mai clar.
Fetele Gilmore.
Comandăm pizza. Preferințe ?
- Pleacă ! - Cu mai multă brânză ?
Aveți casa plină,
eu plec.
- Nu-i nevoie. - Nicio problemă.
Mă duc la Liz și T.J. Ne vedem mâine.
Liz are pat pentru tine ?
Nu, dar are multe canapele. Nu știu de ce.
Mă întorc la 10.00 ?
Uite, Jess ! Primele trei capitole !
- Ce-a fost asta ? - O chestie între noi.
- Între voi ? - Legată de serviciu.
De serviciu ? Deci ți-a trecut.
Da, de mult timp.
Bine, ne vedem mâine.
Abia aștept să văd dacă porți batista în buzunar.
- Ultima bucată. - Te rog !
Haide ! Așa fac cei căsătoriți.
Se îndoapă reciproc, ca pe viței ?
- Da. Când mă uit la tine, văd un vițel. - Ia-o tu !
Bine.
Dacă rămânem blocați în trecătoarea Donner și ajungem să mâncăm vizitiul,
îți dau prima bucată ție, doar suntem căsătoriți.
- Aproape căsătoriți. - Aproape căsătoriți.
- Mă simt ciudat. - Știu.
- Oare să bem ? - Da. Nu. Nu știu.
- Dacă mirosim a băutură ? - Facem un duș.
Dar îți iese prin pori și se simte.
Cât să bem ? Nu suntem petrecăreți.
Știu. Am emoții.
- Ai îndoieli ? - Nu, tu ?
Nu. Doar că am planificat niște chestii.
- Știu. - Știi ? De unde ?
Mi-am închipuit. Și eu am planificat.
- Ai planificat ceva ? - Da.
Ce ? Am promis că nu facem jurăminte ciudate.
N-am planificat așa ceva.
"O iei ? Îl iei ?" "Da." "Da."
Gata ! Călcăm paharele și la masă.
- Calci pe pahar ? - Nu așa se face ?
- Nu suntem evrei. - Nu ?
Ce-ai planificat ?
- Un flashmob. - Glumești !
Fetele drei Patty au repetat toată săptămâna.
Au tricouri cu mutra ta. N-o să-ți placă.
- Și cântecul ? - "Relax, Don't Do It."
- Frankie Goes to Hollywood. - Am planificat la fel.
- Nu se poate ! Ce cântec ? - "Hey, Nineteen."
- "Hey, Nineteen" ? - Steely Dan.
Flashmob cu Steely Dan ?
- Îmi place. - Nu se poate.
- De ce nu ? - Muzică de moșnegi.
Ba nu e.
Și ce fac cei adunați ?
Tresar, chelesc, se plâng de spate, ațipesc ?
- E dansul meu, eu aleg cântecul. - Bine.
Am fost azi la repetiții. E oribil.
Nu poți face asta cu muzică de Steely Dan.
Va fi greu. Ne vor privi toți.
Așteptând distracția, care va lipsi, din cauza lui Steely Dan.
Ești epuizantă.
Ar trebui să fim deja căsătoriți.
- Da. - Nu-i așa ?
Mâine toți se vor distra, doar noi vom fi stresați.
Va fi bine după ce spunem "Da".
Trebuia s-o facem pe ascuns. Și apoi să dansăm la nuntă.
- Să scăpăm de stres. - Da. Oricum, Steely Dan ar fi fost nașpa.
Ce e ?
- E seara de bingo. - Și ?
Reverendul Skinner stă până târziu.
Puștoaico, trezește-te !
- Altă pizza ? - Nu.
- Haide ! - Unde ?
Ne căsătorim.
- Acum ? - Acum.
- Și mâine ? - Ne căsătorim din nou.
- Și el ? - Lasă băiatul să doarmă.
ȘCOALA DE BALET A DREI PATTY
DESCHIDE-MĂ !
LORELAI E PERFECT !
LORELAI ȘI LUKE 5 NOIEMBRIE 2016
- Steely Dan ? - Știu.
Cine dansează pe Steely Dan ?
- Luke. - Luke.
Am vorbit cu Patty. O să schimbe cu "Karma Chameleon".
- Și lui nu i-ai spus ? - Nu.
- O să fie bine. - Da.
Nu ești curioasă cum iese un flashmob cu Steely Dan ?
- Nu. - Nici eu.
Cum te simți ?
Mă simt...
- Bine. - Da.
Cât timp a trecut până am ajuns aici !
Uneori, e o simplă călătorie, știi ?
Da, așa cred.
- Cred că o să reușesc. - În căsnicie ?
Nu, să termin sticla.
N-am nicio îndoială.
Acum, că-s măritată, ar trebui să te măriți și tu.
Ai vârsta măritișului. Apoi, putem face ce fac femeile măritate.
Ce fac ?
Nu știu, ne vopsim părul albastru sau cumpărăm cotlete.
- Bowling ? Nu mai am idei. - Nu știu.
Voi fi fata bătrână care are grijă de mama ei.
Nu, există Kirk pentru asta.
Să vedem. Cu cine te putem mărita ?
Știu !
- Pee-wee Herman și-o fi găsit soție ? - Pun pariu că nu.
Voiai să te măriți cu el când erai mică.
Și cu Edward Mâini-de-foarfece și Jerry Orbach din Lege și ordine.
Ai gusturi foarte variate.
"Rory, din cauza programelor noastre decalate,
cred c-ar trebui să ne despărțim. Ai grijă de tine. Paul."
Cine ?
M-am purtat urât cu el. Sunt groaznică.
Ba nu.
Nu era potrivit.
Trebuie să fie potrivit. Crede-mă !
- O să-și găsească perechea cândva. - Da.
Și tu la fel.
Ce se întâmplă ?
Vreau să-mi amintesc totul.
Până la cel mai mic amănunt.
Mamă.
Da ?
Sunt însărcinată.