Hent de menige
Og de ledende menige
Kall på korporalene Og sersjant YDG! Sersjant YDG
Jeg har vært En fotsoldat på vakt
Ja! Jeg har tjent landet mitt
Faren min var i Koreakrigsgenerasjonen Og jeg i høye oljepriser-generasjonen
Fronten var ingen lek Men pasifister ler ikke
Dag og natt marsjerte vi
Åpner poser med nudler Her! Der! Overalt!
Hvor er tomhylsene mine
Skyt opp de hylsene
En to tre! Fyll det opp
Mitt belte! Mitt bandolær!
Hent de menige Og de ledende menige
Stå rakrygget og støtt mot dine frykter Stå sterkt og motstå fristelser
Det er livet i hæren! YDG stil
Vi rister på rumpene Vi gjør det beste ut av det
Nå er jenta mi borte og har dumpet meg Og faen! Permisjonen har blitt inndratt
Det er greit! Jeg ønsker deg godt
Jeg spar min vei Tilbake til sivilt liv
Hvor er tomhylsene mine
Skyt opp de hylsene
Én, to, tre! Fyll det opp
Mitt belte, mitt bandolær
Hva?
Ingenting, det bare...
så trist.
Claire.
Vi visste begge nøyaktig hva hun var.
Ja, jeg vet, hun var den kjipe sidekarakteren.
Beklager.
Gå.
Men, Seth, selvmord?
En som Ga-in, hun ville ha drept Joon, ikke seg selv.
Pluss, nøyaktig samme måte som Park døde,
hvilket var drap.
Dette er ikke virkelig, det er K-drama,
så den som drepte Park drepte Ga-in, ikke sant?
Dette er ikke den slags drama, Claire.
Dette er ikke et mysterium, det er romantikk.
Det skulle være romantikk.
Du ser forresten godt ut. Presset og ren.
Veldig mannlig.
Det er snilt av deg.
Du ser også veldig godt ut.
Vel, det er en begravelse.
Kondolerer.
Takk for at dere kom.
Dette er ikke virkelig, det er et K-drama,
så den som gjorde det mot Park og Ga-in,
ville vært her for minnestunden. De må vel det, ikke sant?
Ekstra, ekstra...
Seo-yeon, nei. Fru Park... kanskje.
-Claire. -Hva?
Det er ikke at jeg ikke setter pris på all etterforskningen,
men dette er ikke rett sted eller tid.
Vet ikke annet å gjøre.
-Kjæresten din er ikke her. -Joon er ikke kjæresten min.
Syns ikke du det er rart at han ikke er her?
Syns ikke du at det er litt, jeg vet ikke, mistenkelig?
Forloveden til den avdøde er den eneste som ikke er tilstede?
Jeg vet ikke.
Hvor i helvete er han?
SETHS THE LIBERTINE KOMMER SNART
Pass på denne! Alle atomhemmelighetene til Nord-Korea er inne den.
Nei, nei! Jeg fikser ikke dette nå. Jeg har egne problemer.
Hei!
Går det bra?
Hun og jeg ville aldri ha blitt bestevenner,
men om jeg hadde visst at dette ville skje...
ville jeg vært snillere mot henne. Jeg er så lei meg...
Ikke gråt, Seo-yeon.
Jeg er så lei meg...
Du har ingen grunn til å føle det.
Hvis noen skal ha dårlig samvittighet, så er det Park Joon for å ikke være her.
Seth!
Ikke nå.
Pappa, jeg er lei meg for å aldri ha hatt sjansen til å si farvel.
Du også, Ga-in. Jeg ville ha likt å lage mat for deg.
KIMCHI STEKT RIS
Pappa, husker du at du pleide å lage mat til meg?
La oss i det minste dele ett siste måltid sammen.
Seth.
Jeg spør meg selv om og om igjen, hvem tjente på Parks død?
Hvem tjente på Ga-ins død? Og det er bare ett svar.
Hva om jeg tok feil og Joon er drapsmannen?
Joon? Drapsmannen?
Vel, tenk på det.
Faren hans ville at han skulle arve selskapet. Død.
Ga-in prøvde å tvinge ham til å gifte seg. Død.
-Men han har den ledende rollen. -Hvem ellers kan det være?
Seth!
Jeg har ikke tid til dine hevn-fantasier.
Jeg prøver bare å redde verden.
Hva med kapittel 9?
-Du må forfriske minnet mitt. -Kapittel 9! Rettferdighet!
I K-drama er livet rettferdig.
Om ondskap går ukonfrontert ved slutten av en serie,
vil det fortsette å påvirke andre dramaer enten direkte eller indirekte.
Vel, da må du konfrontere ham.
Hallo, alle sammen.
Mitt navn er Seth, og jeg er eieren
av den snart åpne restauranten, Seths Libertine.
Jeg ville ta et øyeblikk til å takke dere
for å komme her for å ære min venn, Ga-in.
Jeg ville bare si noen ord før vi sier farvel for alltid.
Ga-in spilte en viktig rolle i livene våre.
Vi vil aldri vite hva hun tenkte i de siste øyeblikkene.
Fortvilelsen hun må ha følt...
for å ta sitt eget liv...
Men la oss velge å huske henne på sitt beste.
Som jeg er sikker på at Ga-in ville ønsket av oss.
Hvil i fred, Ga-in.
Og kanskje nå...
kan vi høre fra hennes forlovede?
Park Joon, er du her?
Den drittsekken.
Pappa...
Ga-in...
Jeg har prøvd å huske mine lykkeligste øyeblikk med hver av dere,
men uansett hvor mye jeg prøver, kommer jeg ikke på noe.
Mitt eneste ønske nå er...
Jeg vet det høres ut som galskap...
men jeg skulle ønske jeg kunne stoppe tiden.
Så skulle jeg gått tilbake i tiden til de lykkelige minnene og gjenoppleve dem.
Men det er ferdig.
Ingen nye sjanser.
Alt er borte.
Alt borte!
Hva i helvete vil du ha?
Rettferdighet.
Du vet,
jeg har prøvd å finne ut når ting begynte å gå galt,
og det virker som det passer med dagen du dukket opp i kjøkkenet mitt.
Godt forsøk, Joon Park. Ikke endre temaet.
-Hva? -Hvorfor gjorde du det, Joon?
Hva snakker du om?
Jeg vet.
Jeg skulle ha visst det hele tiden. Jeg var blendet av mine følelser for deg.
Så blendet av dine følelser at du prøvde å brenne ned restauranten min.
Nei, du får ikke unngå temaet her.
Hvilket tema, Claire?
At du er en drapsmann!
Du er en drapsmann, Joon Park.
Er du dopet?
Det eneste dopet jeg er på er sannheten.
-Det gir ikke engang mening! -Ikke?
Vel, det gjør heller ikke at du drepte faren din! Eller forloveden din!
Og så reddet du livet mitt så jeg ikke ville mistenke deg, men jeg gjør det!
Jeg drepte ikke noen!
Så hvorfor var du ikke på minnestunden?
Fordi jeg slo opp med henne! Fordi jeg ikke ville gifte meg med henne.
Og det er derfor hun drepte seg selv. På grunn av meg!
Pisspreik!
Og hvorfor ville jeg drepe faren min?
Jeg er glad i faren min.
Så du ville slippe å ta over selskapet.
Mener du selskapet jeg har tatt over?
I motsetning til restauranten jeg har mistet?
Så hvorfor ville du redde meg?
Du ødela det! Hele dette stedet er ødelagt fordi du reddet meg,
Din idiot! Din store, dumme idiot.
Jeg er en idiot? Jeg er en stor, dum idiot?
-Ja. -Ja?
Så hva er du?
Jeg... Jeg er en...
større, dummere idiot!
Så...
Vi er klare for gjenåpningen, sant?
Selvfølgelig.
Seo-yeon.
La oss gi alt. Jeg vil at dette skal fungere.
For oss.
Kan jeg ta deg hjem?
Det er greit.
Jeg har litt på tankene og foretrekker å gå.
Men takk for alt igjen.
Vi sees.
Tror du på meg nå?
Jeg trodde jeg endelig hadde funnet alt ut.
Funnet ut hva?
Kapittel 9.
Du er en rar kvinne.
Du må kle deg opp oftere.
Jeg føler meg som en bedrager.
Hun visste hvorfor jeg ikke ville gifte meg med henne.
Fordi hun er meggen?
Nei.
Fordi...
Joon, ikke.
Du kan ikke. Og du gjør det ikke. Du kjenner meg ikke engang.
Nettopp. Du er et mysterium.
Hver kvinne jeg har truffet, jeg vet hva hun tenker,
Jeg vet hva hun vil høre, men med deg...
du er annerledes.
Det er som om du er et romvesen.
Du må holde kjeft, Joon.
Måten du sier navnet mitt på.
Til og med i disse siste dagene når jeg hatet deg.
Og jeg hatet deg mer enn jeg noen gang har hatet noe.
Joon, slutt.
Til og med når du anklaget meg for å ha drept min egen far.
Og jeg tror ikke det hadde vært mulig om jeg...
Vær så snill. Ikke.
Se på meg. Nei.
Hvorfor?
Joon...
Føler du ikke det samme?
Det er ikke det.
Så hvorfor?
Gi meg en grunn hvorfor.
Fordi hvis du ikke drepte faren din og Ga-in, så gjorde noen andre det.
Og rettferdigheten må seire.
Hva er det?
Det er komplisert.
Og hvis jeg så det du kommer til å se, ville jeg sikkert bli gal...
Jeg...
Du har vært gjennom mye, og jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Regel nummer fire. Og...
dette er den viktigste av dem alle.
Disse rollefigurene kan ikke vite at de er i et drama.
Jeg vet.
Hvem snakker du med?
Ja, jeg vet det er risikabelt...
og at verden kan ta slutt,
eller at ansiktene våre kan spontant implodere, eller...
Joon Park!
Ja?
Jeg håper dette virker.
Du er... Park Joon.
-Den berømte kokken, sant? -Hva gjør du her?