Kalla in alla rekryter
Och alla meniga
Kalla in alla korpraler Och sergeanter
Jag har stått vakt
Jag har tjänat mitt land
Min pappa slogs i Koreakriget Och jag slåss mot höga bensinkostnader
Fronten var inget skämt Men värnpliktsvägrarna skrattar inte
Vi marscherade dag och natt
Öppnar nudelpåsar Här! Där! Överallt
Var är mina tomma patroner
Rat-a-tat-tat Skjut patronerna
Ett två tre! Fyll dem
Mitt trogna patronbälte!
Kalla in alla rekryter Och alla meniga
Stå stolt och möt era rädslor Stå stolt och motstå era frestelser
Det är livet i armén!
Vi skakar våra rumpor Vi gör vad vi kan
Min flickvän har precis gjort slut Och jag får inte ta ledigt
Det är okej! Jag önskar er allt väl
Jag ska ta mig tillbaka Till livet som civil
Var är mina tomma patroner
Rat-a-tat-tat Skjut patronerna
Ett två tre! Fyll dem
Mitt trogna patronbälte!
Vad?
Inget, det är bara...
så sorgligt.
Claire.
Vi vet båda två exakt hur hon var.
Ja, jag vet, hon var bitchig.
Ursäkta.
Gå.
Men, Seth, självmord?
En person som Ga-in skulle ha tagit livet av Joon, inte sig själv.
Plus att mr Park dog på exakt samma sätt,
och det var mord.
Detta är ej verklighet utan ett K-drama,
så den som mördade mr Park mördade även Ga-in, eller hur?
Detta är inte ett sånt drama, Claire.
Detta är inget mysterium, det är en romans.
Tanken var att det skulle vara en romans.
Du ser riktigt bra ut, förresten. Fräsch och med nystrukna kläder.
Väldigt manlig.
Det var snällt sagt av dig.
Du ser själv väldigt bra ut.
Ja, det är ju begravning.
Vi beklagar er förlust.
Tack för att ni kom.
Detta är inte verklighet utan ett K-drama,
så den som gjorde detta mot mr Park och Ga-in
borde vara här på minnesstunden, eller hur?
Seo-yeon, nej, mrs Park... kanske.
-Claire. -Ja?
Jag uppskattar ditt detektivarbete,
men det här är inte rätt tid och plats.
Jag vet inte vad jag ska göra.
-Din pojkvän är inte här. -Joon är inte min pojkvän.
Tycker du inte det är konstigt att han inte är här?
Tycker du inte att det är lite misstänkt?
Att fästmannen till den avlidna är den ende personen som saknas?
Jag vet inte.
Var fan är han?
SETHS DEN TYGELLÖSE ÖPPNAR SNART
Förvara den här på en säker plats! Alla Nordkoreas atommissiler finns i den.
Nej, jag kan inte ta hand om detta nu. Jag har mina egna problem.
Du!
Mår du bra?
Hon och jag skulle aldrig ha blivit bästa vänner
men om jag vetat att det här skulle hända...
skulle jag ha varit snällare mot henne. Jag är så ledsen...
Gråt inte, Seo-yeon.
Jag är så ledsen...
Du behöver inte känna så.
Om någon ska känna sig skyldig är det Park Joon, för att han inte är här.
Seth!
Inte nu.
Pappa, jag är ledsen att jag inte fick chans att ta farväl.
Du med, Ga-in, jag skulle ha velat laga mat åt dig.
KIMCHI STEKT RIS
Pappa, minns du att du brukade laga mat åt mig?
Låt oss åtminstone dela en sista måltid tillsammans.
Seth.
Jag frågar mig gång på gång vem som skulle ha nytta av mr Parks död,
vem som skulle ha nytta av Ga-ins död, och det finns bara ett svar...
Tänk om jag hade helt fel och Joon är mördaren?
Joon? Mördaren?
Ja, tänk efter.
Hans far ville att han skulle ärva företaget. Död.
Ga-in försökte få honom att äkta henne. Död.
-Men han är ju huvudrollsinnehavare. -Vem kan det annars vara?
Seth!
Jag har inte tid för dina hämndteorier.
Jag försöker bara rädda världen.
Kapitel 9, då?
-Du får friska upp mitt minne. -Kapitel 9! Rättvisa!
I ett K-drama är livet rättvist
och om ondska kommer undan i slutet av en serie
kommer det att fortsätta påverka andra dramer, direkt eller indirekt.
Okej, då är det bäst du konfronterar honom.
Hej allihopa.
Mitt namn är Seth och jag är ägare
till den blivande restaurangen Seths Libertine.
Jag vill ta tillfället i akt att tacka er
för att ni kommit hit för att hedra vår vän, Ga-in.
Jag vill bara säga några ord innan vi säger farväl för alltid.
Ga-in spelade en viktig roll i alla våra liv.
Vi kommer aldrig att få veta vad hon tänkte sina sista minuter i livet.
Den förtvivlan hon måste ha känt...
inför att ta sitt eget liv...
Men låt oss minnas henne som hon var när hon var som bäst.
Som jag är säker på att Ga-in själv skulle ha önskat av oss.
Vila i frid, Ga-in.
Och nu kanske...
vi kan få höra några ord från hennes fästman?
Joon Park, är du här?
Den jäveln.
Pappa...
Ga-in...
Jag har försökt att minnas mina lyckligaste stunder med er båda,
men hur mycket jag än försöker står det helt stilla.
Min enda önskan just nu är...
Jag vet att det låter tokigt...
men jag önskar att jag kunde stoppa tiden.
Jag skulle gå tillbaka i tiden, återuppleva de lyckliga stunderna med er.
Men nu är allt över.
Ingen andra chans.
Allt är borta.
Helt borta!
Vad fan vill du ha?
Rättvisa.
Vet du vad.
Jag har försökt att komma på när saker och ting började gå fel,
och det verkar sammanfalla med dagen du dök upp i mitt kök.
Bra försök, Joon Park. Byt inte ämne.
-Va? -Varför gjorde du det, Joon?
Vad pratar du om?
Jag vet.
Jag borde ha förstått att jag var förblindad av mina känslor för dig.
Så förblindad att du försökte bränna ner min restaurang.
Undvik inte ämnet nu.
Vilket ämne, Claire?
Att du är en mördare!
Du är en mördare, Joon Park.
Är du hög, eller?
Det enda jag är hög på är sanningen.
-Det där var inte ens logiskt! -Inte?
Nej, inte att mörda din far heller! Eller din fästmö!
Sen räddar du mitt liv för att jag inte ska misstänka dig, men det gör jag!
Jag har inte mördat någon!
Varför var du inte på minnesstunden, då?
För att jag bröt med henne! Jag ville inte gifta mig med henne.
Och det var därför hon tog livet av sig. På grund av mig!
Skitsnack!
Och varför skulle jag mörda min far?
Jag älskar min far.
För att du inte skulle behöva ta över företaget.
Du menar företaget jag har tagit över?
I motsats till restaurangen jag har förlorat?
Varför räddade du mig, då?
Du fördärvade det! Hela det här stället är sabbat för att du räddade mig.
Din idiot! Din stora, dumma idiot.
Är jag en idiot? Är jag en stor, dum idiot?
-Ja. -Ja?
Vad är du då?
Jag... Jag är en...
större, dummare idiot!
Så...
Då är vi redo att öppna igen, eller hur?
Självklart.
Seo-yeon.
Nu ger vi allt. Jag vill verkligen att det här ska fungera.
För vår skull.
Får jag skjutsa dig hem?
Tack, det är bra.
Jag har lite att fundera på och inget emot en promenad.
Men tack igen, för allt.
Vi ses.
Tror du mig nu?
Jag trodde att jag äntligen hade förstått allt.
Förstått vad?
Kapitel 9.
Du är en märklig kvinna.
Du borde klä upp dig oftare.
Jag känner mig som en stor bluff.
Hon visste varför jag inte ville gifta mig med henne.
För att hon var en bitch?
Nej.
För att...
Joon, säg det inte.
Du kan inte, och du gör det inte. Du känner inte ens mig.
Exakt. Du är ett mysterium.
Jag har alltid vetat vad kvinnor tänker,
jag vet vad de vill höra, men med dig...
du är annorlunda.
Det är som om du är en alien eller nåt.
Du borde vara tyst nu, Joon.
Hur du säger mitt namn...
Även de senaste dagarna när jag hatade dig,
och jag hatade dig mer än jag någonsin hatat något.
Joon, sluta.
Till och med när du anklagade mig för att ha mördat min egen far.
Och jag tror inte det hade varit möjligt om jag...
Snälla. Säg det inte.
Se på mig. Nej.
Varför?
Joon...
Känner inte du på samma sätt?
Det är inte det.
Vad är det då?
Ge mig en enda anledning till varför.
För om inte du mördade din far och Ga-in så var det någon annan.
Och rättvisa måste skipas.
Vad är det där?
Det här är komplicerat.
Och om jag såg det du ska få se skulle jag förmodligen tappa förståndet.
Jag...
Du har gått igenom mycket, men jag vet inte vad jag annars kan göra.
Regel nummer fyra. Och... och...
detta är viktigast av allt.
De här personerna får inte veta om att de är med i ett drama.
Japp! Jag vet.
Vem pratar du med?
Ja, jag vet att det är riskabelt...
och att världen kan gå under,
eller så kan våra ansikten implodera av sig själva, eller...
Joon Park!
Ja?
Jag hoppas verkligen det här fungerar.
Du är... Joon Park.
-Den berömde kocken, eller hur? -Vad gör du här?