Det är jobbigt att prata om det. Det är det verkligen.
Det är jobbigt att blicka tillbaka och se hur det hände.
Att tänka tillbaka på allt jag gick igenom med honom.
Man tror att man vet vem man bor med, men det gör man inte alls.
Man tänker sig att det är nån annan, men det är nån i ditt hem.
Det är nån som verkar oskyldig. Det är nån man litar på.
Det var 30 år sen nu.
Jag blickar tillbaka och tänker: "Oj, vilken tur jag hade."
När Linda upptäckte vad hennes man gjorde-
-bestämde hon sig för att stoppa honom.
FÖRHÖRSINSPELNING
Jag försökte sluta flera gånger.
Människor som han ska inte få göra sånt.
Jag tänker se till att han åker fast.
Jag visste att jag skulle åka fast förr eller senare.
Det här är inte den James jag gifte mig med. Det här är ett monster.
Jag måste komma på vad jag ska göra för att få honom att åka fast.
För mig fanns inget annat än hämnd.
Han mötte sin värsta fiende, och det var jag.
Tänk om den som står dig närmast...
...är ett förklätt monster?
Skulle du se tecknen?
När jag träffade James var jag 20 år. Vi träffades genom bekanta.
På första dejten pratade vi om religionen som vi delar: katolicism.
James sa att han var en korgosse när han var liten.
Han pratade om det med stolthet. Han verkade väldigt trevlig.
Sen sa han: "Jag ringer dig snart."
Mamma, jag tar det.
Jag väntade mig om några dagar, men han ringde nästa dag.
Hej. James?
Det var så James brukade göra. Han ringde hela tiden.
När han åkt till jobbet ringde han mig på alla raster.
Hur ofta ska han ringa?
Min familj gillade inte att han ringde hela tiden.
Varje gång telefonen ringde: "Jaha, det är han igen."
Ikväll? Visst.
"Kan du få honom att sluta ringa jämt?"
Jag såg inget konstigt med att han ringde hela tiden.
Hej då.
Jag trodde att de var svartsjuka för att nån var intresserad.
Det är nåt fel på honom.
De märkte väl nåt som jag inte gjorde.
Linda la inte märke till James mörker förrän långt senare...
...men tecknen fanns alltid där.
TECKNEN
Vi gjorde alla möjliga roliga grejer som man tänker sig att par gör.
Han gav mig blommor. Han gav mig små presenter.
Och han var väldigt snäll.
Men han hade en svartsjuk sida.
En gång sent på natten låg jag i sängen-
-och telefonen ringde, och jag visste att det var James.
Jag orkade inte prata med honom, så jag struntade i det.
Och helt plötsligt hörde jag en bil framför huset.
Man kan höra däcken gnissla.
Det låter nästan som att nån sladdar runt med bilen. Nån är förbannad.
När jag tittade ut genom fönstret såg jag hans blå bil åka runt.
Jag tänkte: "Oj, det var James."
"Vad har jag gjort? Jag kanske skulle ha svarat."
Sen ringde telefonen två minuter senare.
När det ringde visste jag att det var han.
När jag svarade, sa han bara: "Hallå, det är James."
"Är det okej med dig?" Jag säger: "Ja, är det okej med dig?"
Han säger: "Ja, jag ville se att allt var okej med dig."
Ja, det är okej. Jag låg i sängen.
Han verkade inte alls upprörd eller så.
Han var lugn, som om inget hade hänt.
Det var det som var så bisarrt, att han var så lugn.
Jag bara väntade på att få höra om det fanns nån ilska i samtalet-
-och i rösten, men det fanns det inte.
Är det säkert att allt är okej?
Han verkade så lugn och gjorde inget. Jag konfronterade honom inte.
Vi båda agerade som om det inte hänt, men det hade hänt.
Det här är väl början på att få se hans ilska.
Vi ses imorgon.
Det var nu jag började märka av hans humör.
När James gick med i flottan ställde han ett ultimatum till Linda.
Han ville se till att vi gifte oss innan han åkte iväg.
Han frågade inte, utan han sa åt mig att gifta sig.
Men jag ville försäkra honom om att jag ville vara med honom.
Att jag inte tänkte lämna honom.
Vi gick upp till tingshuset, och jag grät.
Det här var inte vad jag väntade mig av ett bröllop.
Det var en liten ceremoni, och det var allt.
Cirka fyra månader efter bröllopet åkte han på träningsläger.
Han kommer tillbaka från lägret-
-och vi är båda glada, för vi har inte setts på ett tag.
Vi går in i sovrummet och börjar kyssas. Sen...
...försöker han sätta mina händer bakom ryggen och kyssa mig samtidigt.
Och jag kände: "Vänta lite, vad händer nu?"
-Vad gör du? -Jag vill bara testa en grej.
Sen frågade han mig om han fick binda fast mina händer.
Han sa att det var en lek. Jag ville vara till lags.
Han hade varit på läger. Det måste ha varit tufft.
Så jag var med på vad som helst som han ville göra.
Men när han började binda fast mig kändes det inte som en lek längre.
Du kanske gillar det.
Jag såg hans blick. Det var som att hans ögon sken.
Jag glömmer aldrig den blicken. Jag hade aldrig sett den innan.
Det kändes inte rätt, och jag sa: "Nej, jag vill inte. Sluta."
-Vänta, sluta! -Vad är det som är fel?
Han slutade direkt, och han var väldigt ursäktande.
-Jag gillar det inte. -Vänta.
Han sa: "Förlåt." Och jag tänkte: "Oj, var kom det här ifrån?"
"Vad fick dig att vilja göra nåt sånt?"
Han sa: "Jag ville testa nåt nytt."
Vi behöver inte göra det om du inte vill.
"Förlåt, jag ska inte göra det mer." Jag trodde det var slut då.
Jag trodde inte att det skulle ske igen. Men jag hade fel.
När James bad Linda om det en andra gång-
-tog han det mycket längre.
Andra pratade om vad deras män gjorde-
-och man får höra om mycket perversa grejer.
Och jag tänkte att det kanske inte var så farligt, att det bara var jag.
Så då lät jag honom binda fast mig en gång till.
Han band fast mig som ett X.
Med "X" menar jag att mina armar satt fast i varsin sida av sängen-
-och mina ben på varsin sida av sängens nedre del.
Han satte också ett bandage för min mun...
...och han satte också nåt för mina ögon.
Vi hade inte riktigt sex.
Han hade kalsongerna på och gned sig själv mot mig.
Jag började bli väldigt arg, och ju argare jag blev-
-desto mer upphetsad blev han.
Sen helt plötsligt hörde jag dörren öppnas, och jag sa: "James?"
Han gick ut ur byggnaden och ställde sig utanför vår lägenhet.
Han tittade på mig genom fönstret medan jag var fastbunden.
Det var i alla fall vad han sa till mig.
Vem gör så? Vem lämnar sin fru och går till fönstret och tittar?
Jag försökte slita mig loss på båda sidor-
-särskilt när jag märkte att han lämnat mig där.
Jag kände mig väldigt utsatt då. Det här är inte roligt.
Det är nåt jag verkligen inte gillar.
Sen kom han tillbaka. Han band loss mig och det var det.
Var har du varit?! Släpp loss mig!
Han bad om ursäkt och bad aldrig om det igen. Det var det.
När jag tänker tillbaka tror jag kanske att han gjorde det...
...för att se om jag kunde ta mig loss. Han kanske övade på mig.
2 00:11:20.800 -- 00:11:26.000 align:middle line:90% position:50% -Jag visste att jag hade ett begär. -Vadå för begär?
Att vara med kvinnor på det sättet.
-På vilket sätt? -Att de var fastbundna.
Han trivdes inte alls i det militära.
Jag tror att han inte gillade det-
-för att när man är fast under vattnet kan man inte leta upp offer.
När James kom hem från sjön-
-sa han att han behövde lätta på stressen.
Nåt han alltid gick ut och gjorde var att jogga.
Jag såg inget problem med att han joggade.
Han stack ut, joggade, kom tillbaka och allt verkade bra.
Men det var alltid på kvällarna runt sju.
-Ska du ut och springa nu? -Japp.
Ibland kom han hem från jobbet och la sig ner på golvet-
-för han var så trött efter arbetsdagen.
-Jag trodde att du var helt slut? -Det är okej nu.
Men han tog sig ändå tid till löpturen på kvällen.
Jag är snart tillbaka.
Jag fann mig i det, eftersom det lättade på hans stress.
När jag ser tillbaka var det nog då han började kika in i fönstren.
Det här är vad han brukade ha på sig.
Han kammade håret så han kunde gå ut och jogga.
Han borstade alltid håret. Det äcklar mig att se fotot-
-för jag vet att han gjorde sig redo för att leta efter nån.
Det äcklar mig att se honom.
En kväll tog Linda James på bar gärning.
James var sån...
...att allt i hemmet skulle vara på ett visst sätt.
Han gick alltid ut med sopkorgen varje dag.
Oavsett om den nästan var tom eller full, tog han alltid ut den.
En kväll när han gick ut med soporna var han borta i kanske fem minuter.
"Han är inte här än. Containern är ju runt hörnet, så han borde vara det."
Så jag gick ut till containern och kollade...
Jag kunde svära på att jag såg honom titta in...
...genom fönstret. Det fick mig att undra: "Vad gör du?"
-Vad gör du? -Den här låg här. Vad tycker du?
Han böjde sig ner, och han höll i ett myggnät.
Han sa: "Det var ett myggnät här. Det kan vi ha i vårt fönster."
-Jag tror att storleken funkar. -Vänta.
Och jag sa: "Vänta lite, kollade du in i fönstret?"
Vänta lite. Vad håller du på med?
Han sa: "Nej, det gjorde jag inte."
"Jag tog det här myggnätet, för vi behöver ett myggnät."
Jag sa: "Jag tror att jag såg dig titta in i fönstret."
-Han sa: "Jag gjorde inget." -Jag har ju redan svarat.
Jag frågade honom om igen, och ju mer jag frågade, desto argare blev han.
Han sa: "Nej, vi kan knacka på hos dem, så kan du fråga."
Jag ville inte skapa en scen om jag inte var 100 % säker-
-och det var jag inte. Så eftersom jag inte hade bevis-
-tänkte jag: "Ja, ja, han gjorde det väl inte då."
"Han var väl där för myggnätet."
Jag önskar att jag hade litat på min magkänsla.
Men det finns inga skäl att misstänka nån man är gift med.
Då började Linda märka av andra konstiga händelser med grannarna.
På morgnarna öppnade jag gardinerna och alltid när jag tittade ner-
-var det en tjej som tittade upp mot vår lägenhet.
Hon tittade rakt mot vår lägenhet, som om hon spanade efter nån.
Det gav mig en kuslig känsla.
"Varför gör hon så? Vad har hon för anledning?"
-Vad tittar du på? -Det står en kvinna där nere.
Så till slut frågade jag James: "Vet du nåt om det?"
Han sa: "Nej, jag vet inget."
Nej.
Nåt stämde inte.
Senare samma vecka var jag i sovrummet-
-och jag kunde höra skrik nerifrån.
James kom upp och jag frågade honom: "Vad är det?"
-"Vad var det som hände?" -Vad var det för skrik?
Och han sa: "Äh, det var det där paret."
Han säger: "Hennes man snackade skit."
Varför det?
-Jag säger: "Vad menar du?" -Det är inget.
Han gav mig inga detaljer, bara att han bråkat med honom.
-Glöm det. -Han satte sig i bilen och åkte iväg.
När han åkte gick jag och knackade på hos killen.
Jag sa: "Kan du berätta vad som pågår?"
Han säger: "Absolut. Din man ofredar min fru."
Jag trodde på det han sa för jag såg på honom-
-på hans rörelser och hans min att han var väldigt upprörd.
När James kom hem sa jag:
"Hade grälet nåt att göra med att du ofredar kvinnan där nere?"
Jag pratade med grannen. Han säger att du förföljer henne.
Han sa: "Nej, det gör jag inte. Han hittar bara på." Och så vidare.
Han blir arg på mig, och jag säger:
"Varför går vi inte ner och tar reda på om det är sant?"
-Vi kan ju prata med dem? -Jag behöver inte prata med dem!
James, vad gör du?
James blev vansinnig. Han skriker och knuffar på mig.
Jag säger sanningen!
Ju mer jag tvivlade på honom, desto mer våldsam blev han.
Släpp mig! Låt mig vara!
Han slog mig.
Hans ursäkt var: "Det var för att du inte lyssnade på mig."
"Jag har inte gjort det. Jag skulle aldrig göra nåt sånt."
"Om du fortsätter tänka så slår jag dig tills du tror på mig."
"Om du tror på mig blir du inte slagen mer."
Han kände inte att han behövde be om ursäkt för nåt.
Då blev det lite för mycket för mig.
Jag måste tänka om kring det här.
Vad är det här för människa? Jag visste inte vem han var.
Jag visste att han hade sina problem. Han kunde inte hejda sig själv.
Jag beskriver det som ett lejon i jakt på sitt byte.
Nånting plågade honom inombords.
Offren... När jag gjorde det försökte jag lugna dem.
Jag förstår varför de var rädda, men jag ville aldrig skada nån.
Det brukade kännas jobbigt när han åkte ut på sjön. Men inte nu längre.
Jag skaffade ett jobb.
Jag valde att börja jobba på dagis.
Han bara gick in i hennes sovrum mitt i natten.
Jag var på jobbet och gick in i ett av rummen.
Två kvinnor pratade om nån smygtittare som har på sig rånarluva.
-Och det hade skett en våldtäkt. -Det är nog samma kille.
De sa: "Linda, lås dörrar och fönster. Det är nån där ute."
Jag struntade i det. Jag tänkte: "Det kommer inte hända mig."
-Lås dörrarna, sätt på larmet. -Jag tar det.
Men sen ringer James mig från båten.
Han säger: "Jag vill att du låser dörrarna och fönstren"-
-"för det är nån med rånarluva som tittar in i fönstren eller nåt."
Det märkligaste var att han berättade om sig själv.
Och jag hade ingen aning om att det var han.
Han ringde mig för att varna för sig själv. Det är ju helt galet.
Okej. Hej då.
Det var en massa varningssignaler som...
...jag inte låtsades om eftersom jag tvivlade på mig själv.
Jag tänkte: "Det är inte möjligt." Men det var möjligt.
Men en dag när Linda kom hem fick hon en obehaglig överraskning.
Jag kom hem från jobbet, och det var två främlingar där hemma.
Allt låg huller om buller. Soffkuddarna var slängda överallt.
-Nån hade sökt igenom huset. -Ingen fara.
Han visade sin bricka och berättade att han var polis.
De visade sig vara kriminalare.
De förklarade att James hade gripits samma morgon.
-Vad har han gjort? -Det är nog bra om du sätter dig ned.
Han hade tittat på när en 53-årig kvinna klädde av sig genom fönstret.
Vänta lite nu.
De pratade vidare och berättade att de misstänkte-
-att han var mannen med rånarluvan: Våldtäktsmannen som var där ute.
Hans beteendemönster stämmer på det här fallet.
Jag sa: "Oj, men vänta lite. Nej, det är galet."
"Det tror jag inte. Nej då."
Jag trodde att han smygtittade, men inte att han var en våldtäktsman.
De berättade att en kvinna hade blivit våldtagen under pistolhot.
De frågade om han ägde en pistol.
-Äger din man en pistol? -Jag sa: "Ja."
-Han har en pistol. -De sa: "Det är konstigt."
-"Han sa att han inte har en pistol." -Jag sa: "Jo, det gör han."
Då förstod jag att han hade ljugit för polisen.
Jag visste inte varför, men jag vet helt säkert-
-att jag inte vet vem han är längre.
Jag har ingen aning om vad som hände med pistolen.
Han måste ha gjort sig av med allt.
Polisen hade inte nog med bevis för att hålla kvar honom.
Okej, då är vi klara.
Han förflyttades till flottan, och flottan ville bli av med honom-
-så han skrevs ut från militären.
Jag hade tänkt lämna honom, men så märkte jag att jag var gravid.
Det förändrade läget helt. Jag tänkte: "Vad ska jag göra nu?"
2 00:23:19.240 -- 00:23:24.360 align:middle line:90% position:50% När han greps sa poliserna till mig att om jag skulle hitta nåt-
-var det bara att ringa dem, så skulle de hämta det.
Jag ville verkligen hitta nåt som jag kunde ge till polisen.
Jag kollade i bilen, i handskfacket, under sätena-
-och i bagageutrymmet, bara för att hitta några bevis.
En gång hittade jag rep och silvertejp.
Jag gick direkt till hans föräldrar och sa:
"Är inte det här bevis för att James sysslar med nåt?"
Jag försökte förklara för dem att han inte kommer förändras.
Hans mamma sa: "Ge dem till mig. Jag ska visa dem för hans pappa."
"Han får ta tag i det." Men det gjorde han aldrig.
Ingen sa nåt om det.
Jag insåg att hans familj inte skulle vara till nån hjälp.
Men den dagen hörde Linda en hemsk berättelse som ställde allt på ända.
När jag pratade med James familj sa de...
Det är nåt vi måste berätta för dig. Vi borde berättat det för länge sen.
De berättade att han förgrep sig på en familjemedlem i flera år.
Vi vet inte alla detaljer, men det var nåt med bondage.
Han hade bundit fast henne på samma sätt han gjort med mig.
Han hade haft på sig sina kalsonger-
-och gjort samma sak som han gjort mot mig.
Och han hade kommit undan med det.
Det här är inte den James jag gifte mig med. Han är ett monster.
Jag visste att det inte gick att lösa-
-eftersom han hade gjort det under sin uppväxt.
Det var nåt som hade präglat honom.
Så det är bara en tidsfråga innan han gör det igen.
Jag ville inte att mönstret skulle fortsätta upprepas.
Då bestämde jag mig för att se till att han åkte in i fängelse.
-Sa nån nånsin nåt? -Det kunde vi inte.
Sen bad jag om deras hjälp. Jag sa: "Mitt ord står mot hans."
Jag hade inga bevis. Hans mamma hade nog gjort sig av med beviset.
"Ni måste följa med och säga nåt, så han kan låsas in."
-"Han kommer skada nån." -Följ med mig till polisen.
Men de var rädda och sa: "Nej, vet du vad han gör om han kommer ut?"
"Han skulle döda oss. Vi kan inte. Vi är rädda för honom."
Snälla!
Jag sitter där och bönar och ber om deras hjälp.
"Träd fram, för han kommer att göra det igen."
Du måste lämna honom.
Men ingen tänkte säga nåt, för han hade alla lindade kring sitt finger.
Vi måste stoppa honom.
Sen tänkte jag hela tiden:
"Jag måste lista ut vad jag ska göra för att få fast honom."
Hur känns det när du binder fast dem, James?
Jag blir upphetsad. Väldigt spänd och upphetsad...
...och nervös och rädd på samma gång.
Det här är en bild på mig och min dotter när hon var liten.
James skulle inte få gå på henne. Jag behövde skydda henne.
Jag hade varit glad om han hade gripits innan bebisen kom-
-men så blev det inte. Då fick James tillfälle att flacka omkring i stan.
Han började med sina gamla rutiner direkt efter min bebis var född.
Vi åkte till sjukhuset och när hon var född-
-stack han ut genom dörren. Direkt.
-Vart ska du? -Jag ska bara hem och hämta nåt.
Han ville så klart tillfredsställa sina behov.
-Kan du inte stanna lite till? -Det fanns inget jag kunde göra.
Varför? Du behöver inte mig.
Jag kunde inte hålla koll på honom längre. Han utnyttjade det.
James.
Han var bara där i fem minuter, och sen stack han.
Du klarar dig.
Hur kan han komma och bevittna min dotters födelse-
-och sen direkt vända ryggen till och leta efter ett offer?
Jag visste att när han stack skulle han göra nåt.
Jag visste inte vad, men jag visste att nån kunde skadas den natten.
Det verkade inte gå att stoppa honom.
Det tog lång tid för Linda att hitta mer bevis på-
-att James letade efter kvinnor.
Det här fotot är från halloween.
Jag gillade inte att gå bus eller godis med honom.
Det störde mig, för jag tror att han tog tillfället i akt-
-för att se vem som bodde var i närheten av oss.
Därför bar han alltid min dotter, så han såg ut som en god familjefar.
Han utnyttjade tillfället att knacka dörr-
-för att få se vem som öppnade...
...så han fick se vem som bodde där.
Och om det kunde vara ett tänkbart offer.
En natt kom James inte hem.
Telefonen ringde. Jag svarade och det var han.
Och han sa: "De har gripit mig."
"Du måste komma och få ut mig ur häktet."
Och jag sa: "Har de äntligen tagit dig?"
Han sa: "Nej, det är inte som du tror."
"Det var för att jag inte hade försäkring"-
-"och registreringsskylten på bilen behöver bytas."
"Det var därför de stannade mig."
"Kom och hämta mig. Men hämta inte bilen, okej?"
"Jag hämtar bilen." Jag tänkte: "Hm... Det är nåt med bilen."
BESLAGTAGNA BILAR
När jag hämtade bilen hittade jag en rånarluva och silvertejp i den.
Jag tänkte: "Perfekt. Äntligen har jag nåt. Jag får inte röra det"-
-"för då kommer han säga att jag planterat det där."
Så jag ringde polisen. - Jag lämnade kvar allt som det låg.
När polisen kom och sökte igenom bilen-
-hittade han en leksakspistol och handfängsel i bagageutrymmet.
Polisen säger: "Vad är det här?"
Jag säger: "Han använder det här när han våldtar sina offer."
"Det här är bevismaterial."
Han ger mig sitt visitkort och säger: "Jag hör av mig."
Jag blev arg för det verkade som att han sket i det.
-Jag förstod inte varför det dröjde. -Vi ska titta på det här, okej?
Jag kände: "Vad mer kan jag göra?"
Jag fick reda på senare att de inte grep honom-
-för de hade för lite bevis vid den tidpunkten.
Det här är ett foto på James.
Han fick alltid som han ville. Man ser det på honom.
Han trodde inte att han kunde stoppas. Han kommer undan med allt.
Då började vi gräla mer än nånsin.
Det låg i vågskålen. Man visste inte vad som skulle hända.
Det var tufft att leva med nån som honom.
Varför är det ett kors över hans huvud?
I början av vårt förhållande pratade han bara om kyrkan-
-och att katoliker inte gör si och så.
Det vara bara en del av hans bluff, att han var en god person.
Han använde korset och Gud för att rättfärdiga det han gjorde.
Han är en fegis. Vi tror alla på korset och vad det står för.
Men han tog det i en annan riktning.
En ond riktning.
Hans hånflin säger allt.
Linda beslöt sig för att göra en uppoffring för att stoppa honom.
Jag konfronterade honom och sa: "Du är en farlig person."
Du måste sluta.
Han höll med. Han sa: "Ja, jag vet att det måste sluta."
Han erkände för mig att det var precis vad han gjorde.
Jag minns att jag sa: "Varför köper du inte sex? De gör vad du vill."
-Nån som samtycker. -Det vill jag inte ha.
Han sa: "Det är inte samma sak om nån är med på det."
Det var så han sa.
Det ger mig inget om de låtsas.
Vad han tände på var kontrollen: Att binda fast dem-
-att bestämma över dem och se dem göra motstånd.
Och då säger han:
"Låt mig ha sex med dig om du vill stoppa mig från det här."
Jag tänkte att om jag inte gick med på det skulle han anfalla nån annan.
Så jag lät honom ha sex med mig.
Jag minns att jag stirrade upp i taket tills han var klar.
Lägg dig ner.
Jag hatade när han gjorde det. Jag grät.
Men jag tänkte att det kunde stoppa honom från att skada andra.
Jag måste bara stå ut.
Men det tyckte han inte om, för jag deltog inte.
Jag låg som fastfrusen i sängen. Så han kunde inte hejda sig.
Såna som han kan bara inte hejda sig själva.
Det eskalerar bara till nåt ännu värre.
2 00:34:48.800 -- 00:34:55.400 align:middle line:90% position:50% Jag fick en idé: Jag skulle låtsas jobba för kommunen-
-med vattenfrågor.
Då skulle det bli lättare att sig in i lägenheter...
...utan att behöva bryta sig in.
Det tog sin tid, men till slut tog de honom.
För han anföll en 15-årig tjej-
-och hon gjorde motstånd och kunde identifiera honom.
Det gladde mig att få höra det.
Bingo, nu är det över. Han är i fängelse. De har tagit honom.
Polisen: Den gripne "Vatten- provtagaren" är en serievåldtäktsman
Jag börjar svettas om händerna bara jag ser det.
"Han verkade välja sina offer när han joggade"-
-"runt i kvarteren och lägenhetshusen"-
-"och letade efter öppna garageportar eller andra olåsta ingångar."
"Polisen sa att han fick småbelopp från några av sina offer."
Det är sant. Vet ni varför? En gång kollade jag i hans bil-
-och det fanns pengar som låg under bilmattan.
Han var där och tog tag i pengarna och sa: "De är mina."
"Dem får du inte ta." Så jag antog...
Du vet att de brukar ta nåt från sina offer som souvenirer?
Det var antagligen det.
Jag vill inte se det där igen.
Det här är skissen som tjejen som såg honom...
...sa att den som förgrep sig på henne såg ut.
Han gick runt bland lägenhetshusen.
Han tog på sig en vit rock.
Han hade på sig en skyddshjälm och hade med sig en skrivskiva-
-och låtsades att han var där för att ta vattenprover.
Han kunde ta sig in i vissa kvinnors hem-
-genom att låtsas att han skulle ta vattenprov.
Han brukade gå in i deras badrum och låste upp ett av fönstren-
-utan att de visste om det, så att han kunde komma tillbaka.
Linda förstod att det var hennes sista chans att få James att erkänna.
När han greps åkte jag till polisstationen-
-och jag bad honom att berätta allt för polisen.
Jag sa: "Du måste berätta allt för dem."
"Annars kan du aldrig hjälpa dig själv. Berätta om allt du gjort."
Han sa: "Okej, det ska jag. Men du är väl där?"
Jag sa att jag skulle stå vid hans sida, men det tänkte jag inte.
"Visst, visst. Som du vill."
Jag ville bara att han skulle låsas in...länge.
-Du gör det rätta. -Han började erkänna.
Polisen sa att han berättade allt.
Jag fick lust...att se på när kvinnor klädde av sig genom fönster.
Efter det...fick jag idén-
-om att kanske gå in i deras hem. Sen blev det bara värre.
Han brukade åka runt och titta om det fanns nån som han gillade.
Om han gillade nån, åkte han tillbaka för att se om hon bodde ensam.
-Varför valde du den här personen? -Det var bara slumpen.
Jag körde förbi och råkade se henne. Helt slumpartat.
Han berättade hur lätt det var att ta sig in i folks hem-
-och hur de lämnar dörrarna öppna och fönstren olåsta.
Han beskrev det som att det lockade honom att gå in.
Jag gick in genom dörren på sidan.
Kvinnan stod där med sitt lilla barn-
-och hon la sig ner direkt när hon såg mig.
Hon sa inget. Hon skrek inte eller nånting.
Han brukade be om ursäkt efter att han förgripit sig på dem.
Han gav dem råd om hur de kunde skydda sig från såna som honom.
Jag band loss henne och skulle gå.
Jag bad om ursäkt för att jag skrämde henne och stack.
Jag ville veta varför. "Varför gjorde du allt det här?"
Han visste inte varför han gjorde det.
Han sa bara att det började när han var ung.
Det har funnits... inuti honom sen länge.
Hur utvecklade du det här begäret vid 12 års ålder? Var kom det ifrån?
Tv-program, filmer och annat jag sett.
Jag frågade honom: "Har du inte dåligt samvete för vad du gjort?"
Då så han: "Jag känner ingenting." Så sa han. "Jag känner ingenting."
Jag hoppas att de vet att jag ångrar mig. Jag vill att de ska veta det.
Han erkände 15 stycken-
-men minns inte hur många han har förgripit sig på.
15 vet vi säkert, men han säger att det kan vara uppemot 30.
Det känns inte alls bra, och jag vet att alla hatar mig för det jag gjort.
Jag vet att jag behöver hjälp. Jag ville aldrig skada nån.
Jag hoppas att de jag utsatte det för mår bra nu.
De kan slappna av och vara trygga i-
-att jag aldrig nånsin kommer skada dem eller nån annan igen.
1992 fälldes James för fyra sexuella övergrepp.
Han dömdes till 99 års fängelse för varje.
Han har fortfarande samma flin.
Den enda skillnaden är att håret är grått nu.
Var tredje år kan han få villkorlig frigivning. Än har han nekats det.
Jag minns vad polisen sa till mig.
Han sa att det finns en möjlighet att han kan bli frigiven en dag.
När jag tittar på fotot här och ser att han fortfarande är i god form-
-är jag säker på att han skulle göra samma sak som förr.
Men denna gång kanske...
...döda sitt offer. För jag tror inte att han vill hamna i fängelse igen.
Så den här gången tror jag att han skulle ta det ett steg längre.
30 år senare funderar Linda på hur långt hon har kommit...
...men James Bergstroms skugga vilar ännu över hennes liv.
Jag ansökte om skilsmässa under hans rättegång-
-och han skrev över hela vårdnaden av mitt barn till mig.
Då visste jag äntligen att jag och min dotter var säkra.
Men jag litade inte på nån längre. Jag visste att det skulle ta tid-
-så jag väntade en tid innan jag började dejta igen.
Jag bestämde mig för att lämna det förflutna bakom mig.
Om man vill komma vidare i sitt liv-
-och inte jämt tänka på och älta det som varit-
-måste man ändra nåt i sitt liv och gå vidare.
Men jag kollar då och då för att se när han kan friges igen.
Han kommer få fler chanser, och om han skulle bli fri imorgon-
-kan jag lova att han kommer göra om samma sak igen.
Översättning: Max Richert LinQ Media Group