„De când James Sloan a preluat minele Quicksilver,
s-a produs o schimbare benefică.
Industria, ordinea și respectul pentru aceste autorități predomină.
Fiecare om își cunoaște locul și își face datoria.
Se spune că dl Sloan este corect,
cinstit și jovial.
Personal, menționez și că este un om înalt,
atrăgător, cu o voce baritonală plăcută.
Și, dacă toate astea nu-s de ajuns,
scrie poezii superbe.”
Sonete.
Fix ca Shakespeare!
Puteai măcar să pui o rochie pe tine.
Ei bine... Nu se întâmplă des
ca un domn să fie întâmpinat de un grup de doamne așa de încântătoare.
Care dintre dv. e văduva fermecătoare a primarului Cummings?
Mary-Agnes.
Dumneata ești dl Sloan?
Nu, doamnă, eu sunt J.J. Valentine,
adjunctul umil al dlui Sloan.
Am fost avansat în mod surprinzător.
Circumstanțe nefericite...
Ce s-a întâmplat cu...
Ce fel de circumstanțe nefericite?
Dl Sloan a fost ucis de o bandă de răufăcători.
Ea e dna Charlotte Temple.
Și dra Callie Dunne.
O plăcere deosebită, doamnelor.
Dumnealui e colonelul Farnsworth,
de la Școala de Mine din Colorado.
Îmi pare bine.
Colonel?
Ce fel, dacă îmi permiteți?
Nu știu dacă dl colonel și-a obținut titlul într-o acțiune militară,
dar vă asigur că este un inginer minier adevărat.
Noul șef al pazei, dl Logan.
Doamnelor...
Doamne!
Mergem înăuntru?
Cum a fost drumul, dle Valentine?
Mereu spun că o călătorie cu poștalionul
este ceva de care să-ți amintești cu plăcere în viața de apoi.
UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
Cum ți-ai dat seama, mai exact,
că în fața ta era infamul Roy Goode?
Din descrierea făcută în ziarul dv.
RECOMPENSĂ ROY GOODE
Ăla e un portret perfect.
L-am văzut și mi-am amintit foarte clar
fraza: „Nicio femeie castă nu este în siguranță lângă Roy Good.”
Cred că a fost înspăimântător.
Da.
Dar m-am căit
și mi-am concentrat gândurile pe prezența lui Dumnezeu.
Îți amintești
dacă pistolul lui avea mânerul negru?
Și îl purta pe stânga sau pe dreapta?
Pistolul lui?
N-aș putea spune.
Eram prea atentă la sicriu.
Ești sigură că era un sicriu?
Da.
Mai târziu, l-am văzut în cimitir, dezgropa un mormânt.
A luat oasele din pământ și le-a pus în sicriul pe care îl adusese,
apoi le-a îngropat iar.
Și în ce oraș s-a întâmplat?
Moses.
Care până atunci fusese un loc atât de liniștit...
Îți amintești
numele de pe mormântul dezgropat?
Nu era niciun nume,
doar un băț ca semn.
Și n-a fost partea cea mai rea.
A luat hainele.
A luat cârpele din pământ și s-a îmbrăcat cu ele.
Era ca și cum l-aș fi văzut pe însuși Diavolul.
Salut, șerifule!
Cine e prizonierul, șerifule?
Nu e treaba ta, Sarah Doyle!
Bine.
- Unde sunt bărbații? - Sunt morți.
Au murit în mină.
Toți?
Toți cei în putere lucrau în subteran.
Să înțelegi, dle șerif.
Dacă află că Roy Goode e aici,
Frank va fi de neoprit.
Păi... N-o să stai mult pe aici.
Știi de ce mi se spune Whitey Winn?
Pentru că mereu câștig.
Nu te așteptai la asta, nu?
Sau la asta.
Așa...
Așa.
Amândouă.
Ce naiba, Whitey!
Lasă tunul ăla!
Când ai făcut baie ultima dată, băiete?
Acum câteva zile.
Ești sigur că n-a fost mai demult?
Nu cred că poți să miroși mai rău de atât.
Azi a venit în oraș o trăsură neagră,
cu o escortă înarmată.
Am văzut. Cred că sunt cei cu minele.
Unde naiba sunt cheile?
Te cunosc?
Nu, nu cred.
Cum te cheamă?
Whitey Winn, el e...
CATALOG MONTGOMERY WARD & CO
Dl Ward.
- Ward? - Închide-l!
Da? Fără vizite.
De ce? E periculos?
Hai odată!
Ce a făcut? Ce ai făcut?
A jefuit un poștalion.
Zău?
Unde?
În Alamogordo.
Tu închide-l!
Mă duc să-mi văd copiii.
Nu prea pare genul care jefuiește poștalioane.
Îmi pare genul care se pișă în public.
„Poate că, totuși, există o urmă de decență în Roy Goode,
din moment ce i se opune în continuare lui Frank Griffin
și bandei lui, la orice pas,
cel mai recent în Creede, Colorado,
unde dl Goode a intervenit în jefuirea salariilor de la mina Tomboy.”
Ajunge!
Vreau să vă pregătiți de oraș pentru mâine.
Unde mergem?
În Taos.
Vom avea o întrevedere cu acel domn, A.T. Grigg.
Îi vom expune niște fapte.
Mamă?
Te simți bine?
JIM GOODE ATASCADERO, CALIFORNIA
DLUI ROY GOODE, PRIN LUCY COLE MOSES, NEW MEXICO
FĂRĂ DINAMITĂ ÎN CAMERE
Asemenea mâncare e demnă de cel mai bun hotel din New York.
Mulțumesc.
Bunul-gust,
ordinea,
copiii frumoși și fericirea domestică
sunt lucrurile necesare,
chiar și într-un loc sălbatic ca ăsta.
- Noroc! - Noroc!
Noroc!
Dră Dunne,
n-am avut niciodată o învățătoare așa de drăguță!
Vă mulțumesc, domnule.
Ți-a plăcut dintotdeauna să predai copiilor?
Nu, domnule. Înainte eram curvă.
Am ajuns să predau din întâmplare, după ce s-a închis bordelul.
Apoi, clădirea școlii a fost lovită de fulger și a ars.
Cu tot cu învățătoarea bătrână.
Înțeleg.
Spuneți-mi, dnă Cummings...
- McNue. - Pardon?
M-am întors la numele de fată.
Albert e mort. N-are rost să-i mai car numele ca pe o găleată cu apă.
Are un frate în Missouri pentru asta.
Ce independentă sunteți!
Spuneți-mi, dră McNue,
cum s-a descurcat minunatul La Belle, în ultimii doi ani,
fără bărbați?
Ne-am descurcat binișor.
Păi,
e...
E greu.
A fost destul de greu.
După cum vă dați seama, un oraș plin de femei
atrage mulți nelegiuiți.
Se pare că, de la accident,
toți cei care au trecut prin oraș au încercat să profite.
Noi, cei de la Quicksilver, încercăm să vă ajutăm pe cât putem.
Aveți o mină care are valoare, iar eu am bărbați care să muncească.
Dar, înainte de a încheia vreo înțelegere,
trebuie să stabilim valoarea exactă.
Colonele Farnsworth.
Poate ne dați detalii despre mina din La Belle.
Desigur.
Drăcia dracului!
Drăcie!
Ce faci?
La naiba! Ce faci? Vino aici!
Vino încoace!
Treci aici!
Deci e adevărat?
Alice Fletcher chiar te-a împușcat?
Nu mă îndoiesc.
A rămas văduvă de două ori înainte să împlinească 21 de ani.
Primul a murit luat de viitură,
după care ea a dispărut un timp.
Apoi, după șase ani,
a apărut iarăși la fermă,
cu un copil și cu un soț paiute,
susținând că ferma îi aparținea de drept.
Problema e că Asa Leopold, negustorul,
împreună cu fiii lui, au ocupat ferma în lipsa ei.
Au pretins că ar fi plătit 200 de dolari ca s-o preia,
așa că le aparținea.
Ce s-a întâmplat?
Șeriful McNue s-a luat la harță cu ei.
Actele ei erau în regulă, iar ei trebuia să plece.
Cum s-a luat la harță?
L-au așteptat pe Bill,
când s-a dus să le arate actele, și au sărit pe el.
L-au împușcat în șold, dar a reușit și el să tragă
și i-a ucis pe toți băieții lui Asa.
Cel care m-a adus pe mine i-a împușcat pe toți trei?
Da, domnule. Nici n-a pierdut timpul.
S-a dus direct către ei în timp ce trăgeau și i-a adormit pe toți.
Pe vremuri Bill era un pistolar formidabil.
M-a învățat tot ce știu.
Deci, Alice și familia ei s-au mutat la fermă
și apoi, într-o zi...
Bărbatul ei a murit în stradă, împușcat în spate.
Negustorul?
Nimeni nu știe.
Dar n-are a face.
După două săptămâni, soția lui Asa a murit de febră reumatică.
Oamenii de pe aici zic că Alice și bătrâna indiancă
au făcut o vrajă care a atras ghinionul.
Eu zic doar că asta arată că, până la urmă,
toți dăm colțul, într-un fel sau altul.
Minereurile de cloruri ajung de la suprafață
la o adâncime de 18 sau 21 de metri.
Apoi urmează o fâșie stearpă,
cam de 6-9 metri,
până la nivelul apei.
Acest strat neproductiv
e motivul pentru care mina dv. nu este...
...suficient de fertilă.
Așa e. Dar, dacă ajungi sub nivelul apei,
filonul rămâne intact.
Și credem că va rămâne la fel, indiferent cât săpați.
Avem impresia, dră McNue,
că zăcământul e, de fapt, mediocru.
Și că la început
s-au folosit săruri, ca să pară mai bogat.
Au existat întotdeauna zvonuri în sensul ăsta.
La Belle nu e un „zăcământ mediocru”, ci un munte de cuarț.
O știm amândoi
și sunt sigură că și bețivanul care a venit cu dv. o știe.
Mary-Agnes...
Dacă nu vreți să discutăm rațional,
putem merge la alte companii.
Dle Valentine,
vrem ajutorul dv.
Chiar îl vrem.
- Avem nevoie de dv. - Dar nu vă dăm totul pe degeaba.
Ce să dați, mai exact?
Știți ce se spune despre La Belle?
Că e un loc cu reputație, dar fără importanță.
Un loc cu multe case,
unde trăiesc puține suflete.
După cum știți,
acele case erau pline până nu demult.
De fapt, dră McNue, nu știu.
Calea ferată e mai aproape de Lordsburg.
După cum văd eu lucrurile,
v-ați pierdut locuitorii dinainte de accident.
E destul minereu cât să îngropăm Lordsburg.
Așa ziceți voi.
Cel mai adânc puț al vostru are 26 de metri, nu?
Avem unul terminat, de 32 de metri,
și încă unul aproape terminat, de vreo 48 de metri.
Înainte, plănuiserăm 40 de șteampuri și un topitor de 30 de tone,
ca să ținem pasul cu minereul pe care îl scoteau.
Știm să ne ocupăm de mină.
Vrem să fim parteneri.
Jumate-jumate.
Scuip mai mult decât turnați în locul ăsta.
Biletele?
De unde vin ăștia?
Se ocupă de cirezi. Mai vin pe aici din când în când.
Mai puțini, de când am pierdut bordelul.
83 de bărbați în putere,
morți
în mai puțin de cinci minute.
O tragedie!
Să vă întreb ceva.
Care e cea mai solidă clădire din oraș?
Simplu. Asta este.
Ce o face să fie solidă?
E construită din fier și cărămidă.
Bărbatul meu, Theo, a insistat.
Și de unde ați avut fier și cărămidă?
Din est.
Puști, cuie, praf de pușcă,
făină, cafea, muniție,
toate vin din est.
Compania Quicksilver a fost înființată în Pittsburgh, acum 22 de ani.
Dacă ne dați voie,
vom construi întregul oraș
din fier și cărămidă.
Metaforic vorbind, desigur.
Într-o lună, pot aduce 50 de bărbați zdraveni.
Încă o sută, luna următoare. 150 de bărbați!
Care să vină să muncească
și să aibă grijă de voi.
Păi,
sună foarte bine.
Sunt sigur că toate tânjiți după prezența unui bărbat.
Un bărbat adevărat.
Quicksilver va lua doar 90% din profit și va suporta 100% din cheltuieli.
Poate nu m-ați auzit.
- Vrem jumătate. - V-am auzit, dră McNue.
Deși cunoașteți mina,
sunteți naive dacă vă imaginați că o puteți exploata.
Sigur nu pe cont propriu.
Cred că dv. sunteți prea naiv ca să înțelegeți prin ce-am trecut
și cât de mult ne-a schimbat.
Pe unele mai mult.
Erau doar vreo 12 șoproane când am venit aici cu Albert.
Unul era bar, altul bordel.
Îți amintești.
Și tu ții minte.
Toate vă amintiți.
Am construit locul ăsta împreună.
Am renunțat la tot ca să ne facem un rost aici.
Da.
Apoi am pierdut totul.
Ne-am pierdut bărbații și câțiva cai.
Noi suntem aici.
Copiii voștri sunt încă aici.
Argintul e încă aici.
E argintul nostru nenorocit și avem un cuvânt de spus.
Domnule, suntem mult mai puternice decât ne credeți.
Sunt sigur că așa e,
dar n-aveți cu ce exploata mina.
N-aveți nici capital, nici oameni.
Mergem la indienii paiute.
Doar nu vorbiți serios!
Eu aș putea lucra!
Cine sunteți, domnule?
El e John Doe.
- John Doe? - Ce se întâmplă aici?
Da, e...
Singurul care a supraviețuit accidentului.
Nu știe nimeni cum îl cheamă?
Era prima lui zi de lucru,
așa că bănuiesc că maistrul știa, dar el...
El nu mai e aici.
Pot să lucrez în mină.
- Hai, copile, să te duc acasă! - Pot să lucrez!
Știu, scumpule, știu.
Vă rog!
Cu încă vreo câteva zeci ca el, scăpați de probleme.
Aici aveți un cec
de 20.000 de dolari.
Cât îmi pun pălăria și haina, aveți timp suficient
să decideți dacă voi și orașul vostru minunat
vreți banii și bărbații...
Sau nu.
- Doamnelor, merităm... - Sarah!
Merităm asta!
Vă sugerez să votați.
Eu zic să acceptăm.
Și eu.
Îmi pare rău!
O decizie înțeleaptă, doamnelor.
Știi ce vreau?
Presupun că un milion de dolari.
O fetiță cu părul ondulat.
Atunci...
Am să fac tot posibilul.
Tată!
Am auzit o împușcătură.
Așa e, fiule.
Ai grijă de sora ta până mă întorc.
Suntem lupi sălbatici și vom ucide toți bărbații înarmați.
Bună seara, băieți!
Cu ce vă pot ajuta?
Am venit s-o vedem pe Magdalena.
A plecat acum câteva luni.
Îmi pare rău că ați bătut atâta drum pentru nimic,
dar trebuie să vă cer să plecați.
Dacă nu, ce?
Nu fi așa. Sunt femei pe aici.
Mai bine mă duc acolo.
Hai, băieți!
Știu că nu vreți probleme.
Nu o să ne faci tu vreo problemă. Chiar deloc.
Ascultați...
Băieți!
M-ai împușcat în umăr, băiete.
Nu mă cheamă „băiete”.
Ci Whitey Winn.
Următorul o să-ți strice fața.
Cred că l-ați auzit pe șerif.
Vă sugerez s-o tăiați!
Hai!
Te simți bine, șerifule?
Nu vă îngrijorați, oameni buni!
Nu vă vor mai deranja.
Haideți, intrați înapoi!
Ia te uită!
Ți-a plăcut?
Presupun că i-ai fi împușcat.
În orice caz,
cred că mă consideri un laș, la fel ca toată lumea de pe aici.
Nu judec un om, dacă nu am fost în situația lui.
Ce problemă ai la ochi?
Am avut odată un cal care a orbit.
Pășea la fel de precaut ca și tine.
Am început să-mi pierd vederea
de când mi-a murit nevasta, acum câțiva ani,
la nașterea fiicei mele.
La naiba, în ritmul ăsta,
mă gândesc că mai am
vreo șase luni până orbesc complet.
Îmi pare rău.
N-am nevoie de mila ta.
Povestește-mi despre Frank Griffin.
Unde crezi că se ascunde?
Frank nu se ascunde, șerifule.
Varsă sânge în stânga și-n dreapta,
ca să mă facă să mă simt prost.
De ce? Pentru că ai furat de la el?
Că l-am părăsit.
Mereu m-a considerat parte din familie.
Lui Frank nu-i place când familia îl abandonează.
De ce l-ai abandonat?
Nu-i așa de simplu, șerifule. E personal.
Nu și după ce e linșat un oraș întreg.
Am încercat să-l opresc.
Dar n-ai făcut-o.
Nu, domnule, n-am făcut-o.
Griffin se va întoarce la canionul unde l-ai împușcat,
ca să-ți ia urma.
Mai mult ca sigur a făcut asta.
Ceea ce înseamnă că l-ai adus aici, mai mult ca sigur.
N-o să mă găsească niciodată, șerifule.
Un om singur poate deveni invizibil, dacă știe ce face.
Griffin are 30 de oameni.
30 de oameni nu pot să devină invizibili.
Nu, domnule, nu pot.
Deci, dacă cineva ar urca la canionul Doubtful,
ar trebui să poată să-i ia urma fără probleme.
Desigur.
Dacă acel cineva ar avea vederea bună.
Încă nu sunt orb.
Băieți...
Dle Griffin.
Vă admir reportajele.
Doar că aș vrea să fie mai exacte.
După cum scrieți în ziar, Roy Goode mă cam face de râs.
Păi...
Te-a dovedit la Creede.
Cu ajutorul unei puști.
Plângeți, domnule?
Nu.
Am ceva la ochi.
O rană veche de război.
Ce război?
Cu nevastă-mea.
Odihnească-se în pace!
Cu ultima ocazie, mi-a spart o sticlă cu alifie în obraz.
E adevărat.
Ce pot să fac pentru dv., domnilor?
Să zicem că-mi veți da nemurirea
și vă voi lăsa să trăiți mai mult decât ați fi putut.
Vreau să scrieți un articol.
Așa cum vi-l dictez eu.
Îmi pare rău, nu caut să mă angajez.
Tipăresc adevărul așa cum îl văd.
Eu nu mi-am dat seama.
Rahat, Daily Review apare o dată pe săptămână. Prima minciună.
Tipăresc știrile zilei.
Domnule, știrile de azi sunt...
că editorul smiorcăit al Daily Review a fost găsit în seara asta
într-o băltoacă de pișat și proprii creieri.
Tu ești Gatz Brown.
Amos Green.
Și acela e Alonzo Bunker.
El e Floyd Wilson.
Bill Chick.
Și, desigur, Dyer Howe.
Dl Ledbetter.
Și gemenii obraznici Devlin.
Vreau să scrieți că Roy Goode m-a trădat
și că voi ucide orice bărbat, femeie sau copil care-l adăpostește.
Oamenii buni din Creede i-au dat voie pe străzile lor.
Acum nu mai sunt străzi acolo.
Nici oameni.
Ești sigură că te pricepi?
L-am urmărit de multe ori pe tatăl tău.
E o diferență între a privi și a face.
Păcat că Roy nu e aicișa.
Nu e „aici”.
Și n-avem nevoie de nimeni.
Maggie? Ești acolo?
'Neața, șerifule!
Dră Dunne.
Bună, William!
Trudy.
Sora mea e pe aici?
E pe afară, să prindă prepelițe pentru micul dejun.
Bine.
Îmi pare rău!
Cum te descurci cu scrisul, William?
Binișor, dră Dunne.
Dră Dunne. Copii...
'Neața, William, Trudy!
Îmi spui și mie ce face Callie Dunne la tine?
Presupun că toaleta de dimineață.
Doamne, Maggie!
Mă simt singură ca și tine, Bill.
Acum unde mai fugi?
Nu fug nicăieri.
Îl ajut pe Cook să-l prindă pe Frank Griffin.
Nu te uita așa la mine.
Am mai omorât câte un om.
La fel și trăsnetele.
O să văd dacă pot face un ultim lucru corect ca om al legii,
înainte să se întunece totul în jur.
Copiii mei vor fi în siguranță cu tine?
De ce să nu fie?
Uită-te la tine!
Nu mai ești la fel.
Ce s-a schimbat?
Păi...
Ți-a pierit instinctul matern.
- Instinctul matern? - Da.
Bill, mi-am iubit bărbatul, odihnească-se în pace,
și-i iubesc și pe William și pe Trudy.
Dar m-am săturat de ideea că fericirea mea și a surorii mele
constă în făcutul și crescutul copiilor.
Mă duc să-mi iau la revedere.
Ai grijă să fie memorabil.
Șerifule... I-am adus ceva dlui Ward.
Șerifule!
Alege-ți, dulce sau picant.
Dă-mi pușca aia nenorocită.
E interesant cum femeile de pe aici
cred că sentimentele unui bărbat
depind de tractul lui digestiv.
Unde te duci?
Să-l prind pe Frank Griffin.
Nu mai sta cu gura căscată ca o capcană de muște
și dă-mi o cutie de cartușe.
Stai așa! N-ar trebui să merg cu tine, cel puțin?
Nu, n-ar trebui.
Șeriful Cook e în drum spre Olegrande, să aducă armata.
Cum îi iau urma lui Griffin, mă întâlnesc cu ei
și ne ducem împreună după el.
Cred că e deja plină, șerifule.
Între timp,
stai cu ochii pe dl Ward, până ne întoarcem.
- Ai înțeles? - Da, domnule.
În regulă.
O să lipsesc o săptămână, maxim două.
Încercați să nu vă îmbuibați.
Bună, fetițo!
Bravo!
Ți-am adus calul înapoi,
plus câțiva pe care se pare că i-ai pierdut.
Mulțumesc.
Pleci undeva?
Restul hergheliei e pe deal, de-a lungul pârâului.
Whitey și Hiram o să te ajute să-i aduci.
Hai în casă, Bill, să bei o cafea.
Mai bine nu.
N-o să-ți mai stau în drum, Alice.
Ai grijă de tine.
Mă întorc mai târziu.
Salutare!
Dră Fletcher, ce surpriză plăcută.
Descuie celula!
Nu. Șeriful a zis că dl Ward nu are dreptul la vizite.
Cine?
Puteți lăsa la mine mâncarea gătită, dacă aveți. Și atât.
N-am gătit nimic. Vreau să-l iau acasă.
Da, dv. și restul femeilor, dar îmi pare rău, nu pot...
Scoate-ți centura!
Doamnă, vă rog!
Stați!
Scoate-o!
Bine.
Bine...
Una...
Stați așa...
Acum descuie celula, Whitey!
Descui-o sau o să te simți foarte rău din cauza glonțului din piept.
Domnule... Ward...
Ieși afară! Whitey, intră în locul lui!
- Doamnă? - Fă-o!
Whitey, trebuie să-mi arăți cu ce cheie...
Cu asta.
Cafeaua e delicioasă, doamnelor!
Vă mulțumesc.
N-ai mai mult de un minut, nu, micuțule?
Vino aici!
Haide!
Așa...
Sus!
Așa... Poftim!
Piciorul ăla aici.
Cum ziceați că vă numiți?
Eu sunt Nickolaus Gustafson.
Și el e fratele meu, Jacob.
- De unde sunteți? - Norvegia.
Vă admir că ați luat-o spre vest. E o călătorie dificilă.
Știu, am făcut-o și eu.
Am ajuns în vest cu o caravană de căruțe din Arkansas.
Eram doar un copil.
Nu mai mare decât tine.
Totul mergea bine, până am ajuns la o mică buclă de drum, în Utah.
Un loc numit Mountain Meadows.
Mămica, tăticul și aproape toată lumea au fost omorâți.
De indieni. Așa părea.
Doar că indienii s-au spălat pe față
și aveau pielea albă.
S-a dovedit că veniseră de la Marele Lac Sărat.
„Oameni ai religiei”, așa au zis.
Unii dintre acești oameni religioși
și-au făcut de cap cu sora mea, înainte s-o omoare.
I-au vopsit pielea ei adevărată cu vopsea falsă de război.
Fratele meu mai mic, Liam, se tot agita,
în timp ce ei îmi violau și omorau familia,
așa că l-au apucat de picioare
și i-au strivit capul de roata căruței.
Ca aceea de acolo.
Au omorât peste 100 de oameni în acea zi,
inclusiv pe mămica și pe tăticul meu,
pe Liam,
pe sora mai mare, Lorie,
pe mătușa și pe unchiul și pe fetița lor, verișoara Phoebe.
Unul dintre ei, dl Isaac Haight,
le predica mereu celor care ucideau.
Le spunea cum toate lucrurile se purifică prin sânge.
Cum nu există mântuire fără vărsare de sânge.
Ne spunea că ne oferă tuturor mântuire eternă,
vărsând în noroi sângele nostru păgân.
L-am auzit spunând că uciderea păgânilor era o taină sfântă
și o faptă virtuoasă.
Și mi-am spus...
După ce mi-a „mântuit” familia,
dl Isaac Haight a devenit noul meu tătic, iar una dintre nevestele lui, noua mămică.
Familia mea, ca și celelalte cu care călătoream,
deținea o cantitate considerabilă de aur și bunuri
de care noua mea familie a avut multă grijă.
Dl Haight s-a îngrășat 5 kilograme ca să încapă în hainele fostului tătic.
Una dintre cele 14 neveste ale lui
purta odată la biserică o fustă de-ale mămicii.
Dar imaginea familiei mele, cu care am rămas,
este din momentul în care dl Haight ne-a luat și mă uitam înapoi.
Trupurile lăsate...
Să se descompună sub soarele arzător.
Am învățat să-l iubesc pe dl Haight.
M-a învățat cu bățul, biciul și cuțitul cum să iubesc.
La fel cum îl iubesc acum pe Roy Goode.
Pentru că e ca și fiul meu.
L-am ales.
Și aia e o legătură mai puternică,
o dragoste mai puternică decât dacă era legat prin naștere.
Vreau să-i arăt dragostea asta când ne mai întâlnim.
Știm că a trecut pe aici.
Un băiat slăbănog.
Genul ușor de subestimat.
N-am văzut pe nimeni.
Desigur, poate că a murit.
Dar a mai fost o dată mort, așa că...
Atunci...
Cred că ne ducem la culcare acolo, în noaptea asta.
Mâine-dimineață, ne continuăm drumul
și vă lăsăm în pace.
Dar, înainte de asta,
vreau ca voi doi să decideți
care dintre nevestele voastre o să mă viziteze sub pături.
Desigur, dacă vreți să veniți amândouă,
sunteți binevenite.
Doamnă...
Indienii paiute spun că fie trăiești cu pământul, fie mori.
Se pare că nu pot trăi cu pământul ăsta, dar n-am ce face.
Nu știu cine ești și ce ai făcut,
dar am vreo 30 de animale de îmblânzit și nu mă ajută nimeni.
Truckee e încă un copil.
Și nu recunoaște, dar îi e frică de cai.
Tatăl lui a murit înainte să-și învețe fiul să fie un indian adevărat.
M-aș duce la indieni, dar apoi...
Căpetenia Narrienta mi-ar trimite unul dintre fiii lui,
dar aș avea unele obligații.
Nu te pot plăti,
dar poți lua cel mai bun cal când termini.
Un animal suficient de puternic cât să te ducă în California.
Doamnă, nu vreau să vă supăr,
dar nu mă vreți în preajma voastră.
Pentru că ești periculos?
Aveați dreptate când mi-ați spus că nu pot rămâne.
Nu mă cunoașteți.
Ești temutul Roy Goode.
Ai o scrisoare cu numele lui pe ea.
Totuși, nici n-ai desfăcut-o, așa că poate nu e a ta.
Nu știu.
Te privesc în ochi și nu-mi pari atât de rece.
Pari doar rătăcit.
Poate puțin trist.
Sunt cine spun că sunt.
Și nu o să dureze mult, până va veni cineva să mă caute.
- Cine? Bill o să lipsească o vreme. - Adjunctul n-o să fie prea vesel.
- Mă descurc cu Whitey. - Doamnă...
- Aduc ghinion. - Păi...
Avem asta în comun.
Ne-am înțeles?
Nu, doamnă.
Dacă rămân să îmblânzesc caii,
aș avea nevoie de altceva de la dv.
Ce anume?
Învățați-mă să citesc.
Aș putea face asta.
OBIECTE CASNICE - SOLOMON
MĂ ÎNTORC DUPĂ MICUL DEJUN
'Neața!
Domnul Lege!
- 'Neața! - Cafea?
Mulțumesc.
Ce-i la micul dejun?
Am să iau...
Orice e bun.
Nimic nu e bun.
Dar nu puteți da greș cu omletă și crupe.
O să iau asta, atunci.
Slănină?
Sigur. De ce nu? E sâmbătă.
Fir-ar!
E așa de tare, încât ar ține un ou la suprafață.
Așa zice lumea.
Stai așa!
A trecut pe aici recent vreun grup mare de bărbați?
Din păcate, nu.
Adevărul e că nimeni nu mai dă pe aici. Doar dacă e miercuri și vine trenul.
Desigur. Mulțumesc, oricum.
Prietene!
Edward Solomon.
Ce conglomerat înfricoșător!
Am sorbit de trei ori și am abandonat orice speranță.
Cred că mi-ai văzut atelajul afară.
Sau nu, având în vedere situația ta.
Cred că am fix ce-ți trebuie.
Poftim, șerifule.
Încearcă-i!
Hai, o să-ți schimbe viața!
Sunt un pic amețit.
Măresc destul de puternic.
De asta i-aș folosi doar pentru citit.
Chiar și atunci, nu pentru mult timp.
Cât costă?
Pentru dumneata, un om al legii,
o barieră umană între haos și civilizație?
- Cât? - 25 de cenți.
Jumătate din prețul mesei și te vor ține de două ori mai mult.
Mulțumesc.
Am fost recent în Trinidad, cam acum o lună.
- Trinidad? - Colorado, imediat peste graniță.
Jucam cărți,
am acest viciu, recunosc,
când un grup de domni a intrat în bar.
Cât de mare?
Aș zice cam 25, pe puțin.
Majoritatea s-au dus sus, la bordel. Au acolo unul bun.
Încă unul dintre viciile tale?
Sunt bărbat însurat.
Unul dintre ei a venit și s-a așezat la masă.
Desigur că nu-l cunoșteam,
dar am văzut că celorlalți le era frică de el.
Ți-a zis ceva?
Avea niște idei neobișnuite despre religie.
M-a amuzat când a spus că adevărata Grădină a Edenului,
conform lui, se găsește în Independence, Missouri.
Presupun că nu i-ai zis că te-a amuzat, altfel n-ai mai fi aici.
Nu.
A spus încotro se ducea?
Nu, dar a vorbit destul de mult
despre frumusețea unui loc numit Bald Knob.
Dădea impresia că abia așteaptă să se întoarcă acolo.
Bald Knob.
Ai idee unde ar putea fi?
Nu, n-aș putea să spun. N-am întrebat.
Mi s-a părut că a căzut pe gânduri,
așa că le-am urat tuturor noapte bună și m-am cărat rapid.
Mulțumesc.
Eu îți mulțumesc.
„Șerifului John Cook.
Stop.
Îl am în custodie pe R.G., în La Belle.
Stop.
Ne vom întâlni în Olegrande.
Stop.”
Semnat, „Bill McNue”.
Cine e R.G.?
Trimite-o odată!
Tată!
Doamne!
Dacă a trecut pe aici,
n-a lăsat nicio urmă.
Vrei să spui că n-aveți idee încotro a luat-o?
Poate dacă veneam înainte de ploi...
Vă numiți soți și tați?
De ce niciunul dintre voi nu e mort sau măcar puțin umflat la față?
De ce nu vă luptați?
Cartea Sfântă zice: „Bărbatul care se așază precum un miel rămâne jos.”
Tu nu ești omul lui Dumnezeu.
Dumnezeu?
Ce Dumnezeu?
Domnule, e clar că nu știi unde te afli.
Uită-te în jur!
Nu există vreo forță superioară, să te vegheze pe tine și pe copiii tăi.
Ăsta e paradisul lăcustei,
al șopârlei și al șarpelui.
Este tărâmul cuțitului și al puștii.
Este o țară fără Dumnezeu.
Cu cât vă veți accepta mai repede moartea inevitabilă,
cu atât veți trăi mai mult.
Dacă vă gândiți...
Dacă vă gândiți cu adevărat,
același Dumnezeu care ne-a creat pe noi a creat și șarpele cu clopoței.
Nu are nicio logică!
Un om se poate baza doar pe sine însuși.
Acesta e adevărul.
Ce-i cu nenorociții ăștia de bondari?
Floyd...
Ce oraș e în direcția aia?
Spre nord?
Olegrande.
Atunci...
Hai la Olegrande.
Subtitrarea: Ștefania Gheorghe