"Et kunstværk besvarer ikke spørgsmål, det fremprovokerer dem,
og kunstværkets betydning findes i spændingsfeltet
mellem de modstridende svar." LEONARD BERNSTEIN
Den er altid bedre på klaver. Jeg ved ikke hvorfor.
For at
besvare dit spørgsmål, ja, hun er ofte hos mig.
Jeg har tit set hende arbejde i haven.
Julia Vega siger, hun står ovenfor trappen hver morgen, når hun skal vaske tøj,
for at sikre sig, at vasketøjet sorteres.
Vores børn er misundelige, da de aldrig har set hende.
Jeg...
Jeg savner hende meget.
Hallo?
Ja.
Selvfølgelig.
Det er jeg klar over.
Lige et øjeblik.
Det er skrækkeligt. Kommer han sig?
Det forstår jeg.
Så vi kan ikke nå en prøve?
Ja.
Okay.
Må jeg få tre billetter til i dag?
Ja.
Okay.
Okay, ja, tak.
Du kan gøre det!
Leonard, bellissimo. Har du fået sovet?
Nej, Bruno. Manfred begynder med en pause på 1-slaget, og du gav mig ikke øvetid.
- Jeg sagde, at du skulle på. - Nej, du sagde, det kunne ske.
Godeftermiddag.
United States Rubber Company byder velkommen i Carnegie Hall
til koncert med New York Philharmonic Symphony Orchestra,
hvor Artur Rodziński er musikchef.
Bruno Walter, som skulle have dirigeret i dag, er syg,
og han erstattes af den unge, amerikanske dirigentassistent
ved Philharmonic Symphony, Leonard Bernstein.
I dag var en historisk koncert.
Den var fantastisk og blev sendt til hele verden.
Og jeg bør sige, at maestro Bernstein
blev ringet op i morges klokken 9.30
og fik at vide, at han skulle dirigere her for første gang efter mange år...
Uden at øve.
Men han elsker musik. Han behøver ikke øve, han føler det bare.
Og efter at have ønsket det i mange år,
er det sket, og jeg er stolt.
Carnegie Hall er stolt af dig, og det samme er New York.
Leonard Bernstein.
Tak.
Jeg husker intet efter pausen på 1-slaget.
Jeg må have fået blackout og være vågnet ved bifaldet.
Det må ikke bremse os.
Det kører for os.
Jeg vil lave koreografi med danserne i Cincinnati.
Men jeg elsker musikken, Jerry.
Når jeg har noget, optager jeg det og sender det.
Er det balletten til dig?
Om tre sømænd i New York der er ude på ballade?
- Nemlig. - Sig ham ikke imod.
Den unge mand skal tages seriøst. Det står her.
- David. -"Bernstein mestrer partituret."
"Ung dirigent klarer et krævende..."
Lige ved siden af Hitlers bombardement af Polen.
Døren er åben.
- Beklager. - Han lader gerne døren stå.
Hej, Isaac, du kender David, og det er Jerry Robbins.
- Hej. - Vi skal nedenunder.
- Du er forsinket... - Jeg arbejder på...
- Rodziński kommer tidligt... - Er han her?
- Jeg kommer om et øjeblik. - Isaac.
Husk på, han er komponist.
Jeg gør det ikke så hårdt mere, vel?
- Det er perfekt. - Jeg bliver altid for ivrig.
- Jeg bliver for opstemt. - Okay.
Begge dine fødder i mit skød. Jeg er perpleks.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre af mig selv.
Det er overvældende.
- Fordi det var på leverpletten? - Nej. Det er mere, end én mand kan klare.
Jeg får ikke tid til at gå ud.
- Sådan er det. - Bliv gerne.
Kære Jerry, dette er en undskyldning for pladen,
der hverken er særligt dårlig eller særligt god.
Jeg kigger på partituret, træt,
og alt er fint indtil nummer tre,
hvor kontrapunktet kommer ind med to klaverer.
Det er ret rodet der.
Det er svært at gøre på to klaverer,
så med et orkester er det tydeligt.
Beklager fejlene.
Det var Aaron Coplands skyld.
- Det var min skyld. - Og der sidder han.
- Det passer ikke. - Nå, men...
Jeg vil lade dig finde ud af det, hr. Robbins.
Hvordan man skal danse til musikken.
Hils alle og tingen, og ... jeg håber, du kan lide det. Held og lykke.
Godt, nu skal jeg til prøve.
- Jeg klarer den. - Gør du?
- Ja. - Du er en knag.
Det er nedenunder, og du kommer for sent.
Anbefal mig til Rodziński.
Jeg er ikke hans yndling, men jeg gør det.
- Jeg elsker dig. - I lige måde.
Forsøger at bevare kontrollen
Men jeg bliver revet med
Forsøger at virke utilnærmelig og kold
Men jeg bliver revet med
Revet med
Du bliver revet, helt revet med!
Og når jeg ser en film
Og jeg ser skuespillere i en scene
Tænker jeg Det, der sker, er virkeligt
Jeg må beskytte pigen
Skurken mangler respekt
Jeg vil forsvare hende Og slår hul i lærredet!
Revet med, revet med
- Han bliver revet - Vi bliver
Helt revet med!
Genialt, men ingen ved,
at han tæskede sopranen frem i sin lillesøster
under fremførelse af operaer, da vi var børn.
Lad det være en advarsel til dig og alle andre.
Hej.
Jeg tænkte nok, du var her. Der bliver snakket om dig.
Har du mødt banden?
- Nej. - Festlige Betty og Adolf.
- Hej. - Hej.
Ellen. Hende må du have mødt på en anden skole.
Hej, Felicia.
Har jeg overset nogen?
Kun klaverspilleren.
Du kræver ingen introduktion.
- Hej. Jeg hedder Lenny. - Hej. Felicia.
Bernstein, altså ham.
Montealegre.
Montealegre?
- Montealegre Cohn. - Cohn?
Montealegre Cohn.
Det er en interessant sammensætning.
Du har det blik
Det blik, som gør mig svag
Du med dine blikke på tværs af bordet
Du er af aristokratisk, europæisk slægt på din mors side,
og din far er amerikaner og jøde,
og du flyttede til Chile...
- Fantastisk, jeg husker alt det. - Ja. Jeg ved ikke hvordan.
Du flyttede til Chile på grund af din fars arbejde.
Og nu er du i New York for at studere
klaver, men faktisk studerer du skuespil.
En karriere, der kræver, at man kan spille mange karakterer.
Og det er min konklusion,
at du, min kære, minder om mig.
- Hvordan? - Du var nødt til at tage stykkerne,
alle de spredte dele af dig fra forskellige steder,
og danne den sande person, der står foran mig nu.
Hvordan er det som dig?
- Du spurgte, og jeg svarede. - Ja. Okay.
Russisk ortodoks jøde.
- Fra Boston. - Du hørte efter.
- Barn af immigranter. - Ja.
Din far skabte sit eget firma.
Gennemsyret af Talmud. Harvard.
- Curtis School for... - Institute.
...Institute of Music i Philadelphia.
Nu solidt plantet i New York, hvor han komponerer og dirigerer.
Påstået koncertpianist, som søgte til det kunstneriske mekka
på flugt fra puritanismen som dig.
Du fik nok mere støtte fra din familie.
Min far så for sig en klezmer, der spillede for kopeker på gaden.
- Han ville have mig ind i familiefirmaet. - Hvilket firma?
Samuel J. Bernstein Hair Company.
- Virkelig? - Ja.
Så jeg måtte tillægge mig forskellige, væremåder og syn på livet,
hvilket gør, at jeg kan være mange ting på en gang.
Derfor kan vi, du og jeg, holde ud og overleve,
for verden ønsker, vi skal være én ting, og det er forkasteligt.
Du er meget tiltrækkende.
Revet med, revet med
Du blev revet med
Det er for meget af det gode. Jeg beklager.
Vent!
Løb!
Det kan jeg lide.
Du har meget energi.
Jeg følger dig. Jeg ved ikke hvorhen.
Jeg har aldrig været her.
Du har næppe været sådan et sted.
- Du går herind. - Okay.
På scenen... Tag skoene af.
Hvor skal jeg stille dem?
På den anden side.
- Hvor skal du hen? - Jeg henter manuskriptet.
- Manuskriptet? - Ja.
- Skal jeg også spille skuespil? - Hvad?
- Skal jeg lave noget? - Tja, måske.
Nu er jeg nervøs.
Det bør du være.
Der er vidunderligt her.
Helt vidunderligt.
Jeg skal læse en scene med maestro Bernstein.
- Jeg må gøre mig umage. - Maestro Bernstein? Det lyder fornemt.
- Her. - Vi skal altså læse det.
- Vi gør det virkelig. - Ja.
- Er jeg kongen? - Ja, og dette er dit slot.
Herligt.
Selvom du er kongen,
er du ret betaget af mig.
Ja.
Derfor har du valgt at give mig en hvid rose fra din krone.
Det er klart.
Du har den ikke endnu. Jeg giver dig den. Her er den.
- Jeg har ikke læst stykket. - Nej.
Øjeblik. Vil du holde det? Okay.
Da jeg er kongen...
...som er forelsket.
En gave til mig, min herre?
Det er virkelig godt.
Det er din replik.
"Med dine små vokspletter, hvide rose,
ligner du rækker hende med schwung blomsten..."
Nej, nej.
"...ligner du øjet
...på en knust måne."
Du er rædsom.
Hvad er din replik?
"Du forandrer dig hele tiden.
Jeg så dig ikke i går.
Men jeg så på din hest.
Den er så smuk.
Men ikke så smuk som dig,
for du er en drage."
"Jeg tror, du kan knække mig midt over med dine arme,
så svag, som jeg er.
Som frost
varmet i solen."
Det er lidt bedre, ikke, frk. Montealegre?
Lidt mere lys?
- Tak, Joseph. - Joseph, jeg beklager.
Jeg blev bange. Jeg forsøgte at dræbe en edderkop med jakken.
Skub til døren på vejen ud, så låser den af sig selv.
Tak.
Godnat. Fint. Tak.
Du sagde ikke, at din far ejer stedet.
Er det sådan, du lokker dine bejlere til?
Nej, jeg er sjældent ude til efter kl. 21.
Øjeblik. Gjorde du en undtagelse med mig?
Det troede jeg, at du måske var værd.
Jeg håber ikke, det vil koste dig.
Hvordan gør jeg det besværet værd? Jeg har det.
- Der er noget galt. - Hvad?
Hvad hedder din karakter?
- Margaret. - Margaret.
- Ja.
- Og du er dubleant? - Ja.
Du burde være Margaret otte forestillinger om ugen. Hovedrollen.
- Holder frygt dig tilbage... - Det gør mange ting,
men frygt er ikke en af dem.
Jeg ville ikke stå her foran dig...
Jeg ville slet ikke være i New York, hvis frygten fik overtaget.
Men det er ikke let.
Kun en tåbe tror ikke, at held, talent og målrettethed spiller en rolle.
- Det er jeg et perfekt eksempel på. - Sludder.
Var Bruno Walter ikke blevet syg
og Rodziński ikke sneet inde, havde jeg aldrig fået debut.
Jeg ville have undervist otteårige, der beklagede sig over...
Det ville være sket en anden dag.
- Tror du det? - Ja, det ved jeg.
- Virkelig? - Ja da.
Og glem ikke, at du er en mand.
Det gør jeg aldrig.
Naturligvis.
Ih, du milde.
Bravo!
Du var skøn.
Jamen dog. Shirley Bernstein, det var sødt af dig at komme.
- Jeg har Richard Hart og konen, Lil, med. - Nej.
Dick holder prøver på sit nye Broadway-show med Eva Gabor,
og hans ægteskab holder ikke, og han er din type.
- Og min type er? - Den samme som min.
Utilgængelig.
Vidunderligt.
Dejligt, du kunne komme.
Jeg elsker Dark of the Moon.
Hold nu op. Du er vidunderlig.
Du gør produktionen bedre.
Det er kun denne uge, men det er sødt sagt.
Var de smarte, bad de frk. Jones blive i sengen.
Du er vidunderlig.
- Min kære. - Tak, pænt af dig at komme.
- En fornøjelse. - Tak.
Tag en bid mad med os.
Desværre, jeg skal med tog til Tanglewood i morgen.
Tanglewood?
Du skal besøge min bror.
- Se ikke så overrasket ud. - Det er jeg ikke. Jeg er bare...
Det har han ikke nævnt.
Tja...
- Måske var han diskret? - Min bror?
Det tvivler jeg på.
- Nej, prøv igen. - Det er seks.
- Nej! - Otte.
- Rædsomt. - Fire.
- Nej. - Tre.
Så må det være syv.
- Vil du koncentrere dig? - Måske burde jeg tænke over det.
Gør det, for jeg sender det til dig.
Lige nu.
- Tyve. - Nej.
Nej.
Hvor længe skal vi blive ved?
Vi skal opbygge en stærk forbindelse.
Jamen jeg ved ikke, hvad du laver.
Måske bygger du en bombe, hvad ved jeg.
Nej.
- Jeg slapper bare af. - Springer stedet i luften.
Gør du ikke?
- Jo. - Gør du?
Ja.
Jeg har aldrig set dig sidde stille så længe.
- Kribler det i dig? - Nej.
- Godt. - Faktisk slet ikke.
Kom her. Jeg gør det.
Altså.
- Jeg er håbløs. - Ja.
Hvor skal jeg stå?
- Her. Ikke det. - Okay.
- Nej. - Hvorfor?
Lidt for spraglet måske?
Det ser ikke så ufikst ud.
Det kan jeg lide.
Jeg elsker din duft.
- Gør du? - Ja.
Det er min far.
Er det ikke skørt?
Jeg elskede
at pakke mig ind
i hans trenchcoat,
når han kom hjem fra arbejde.
Duften gjorde mig beruset.
Jeg associerede den med tryghed.
Hun er så smuk. Fortæl om hende.
- Hun er smuk. Hun er en skøn pige. - Ja.
- Vi er... - Hvor mødtes I?
Til en fest hos Claudio Arrau.
Så du er skuespillerinde?
- En skøn skuespillerinde. - Nej...
- Det er du da. - Ja.
Det er jeg utroligt nok.
- Det er han ikke. - Nej, rædsom.
- Det er jeg. - Jeg blev prøvefilmet.
- Det var skidt. - Han er rædsom.
De prøvefilmede mig i Hollywood og sagde: "Tak, her er en billet hjem til New York."
- Åh nej. -"Åh nej" er helt rigtigt.
Han var elev her efter vores første sommer, og nu
er han alles yndlingslærer,
og man kan ikke komme ind, når han dirigerer sit elevorkester,
fordi der er så fyldt.
- Det er, fordi jeg elsker dem. - Og de elsker dig.
Hvad skete der med Rochester Philharmonic?
- Jeg blev forbigået. - Det ved jeg.
De mente, jeg tilbragte for meget tid i Boston med dig.
- Er det grunden? - Det mener jeg.
Vi bør tale om "Our Town", hvis du har...
Flugt til Hollywood?
- Du spilder tiden på musicals... - Jeg lover at droppe musicals.
Lenny, du har et ansvar på grund af dit talent.
Han kan blive den første store amerikanske dirigent.
Men han er nødt til at leve på en måde,
så han kan gå på scenen og lede orkesteret
og sige til sig selv: "Der kan ikke sættes en finger på mit liv eller mit arbejde."
Og navnet...
En Bernstein vil de aldrig give et orkester,
men en Burns...
Leonard S. Burns.
- Det må jeg sove på. - Jeg underholdt folk
på toget til Moskva.
Hver gang jeg ankom, skulle jeg tage tilbage med det samme,
fordi vi som jøder ikke måtte bo der.
Jeg så aldrig byen.
Ikke en eneste gang.
Men jeg spillede.
Jeg vil se dem.
Se hvad?
De ting, maestro Koussevitsky synes, du bør opgive.
Al den musik, du har skabt.
Vil du? Vi kan ikke bare gå.
Jo, det kan vi.
Utroligt.
Hvorfor skulle du dog opgive det?
- Det er herligt. - Det er ikke seriøs musik.
Hvad betyder det overhovedet?
Det betyder...
Jeg kan blive den første store amerikanske dirigent.
Ønsker du det?
Jeg ønsker mange ting.
New York, New York!
Sikke en by!
Hvordan går det?
Bedre, tror jeg.
Må jeg lægge hovedet her?
- Det er frygteligt pinligt. - Nej.
- Hvis jeg ikke trækker vejret, går det.
Så... Nej.
- Det sker hver gang. - Hver gang hvad?
- Hvad mener du? - Hver gang jeg ligger i en ny seng.
Jeg forstår.
- Hvad antyder du? - Jeg ved ikke, hvad du mente.
- Jeg var... - Du godeste.
- Det er lænden. - Tager du piller?
- Masser. - Det tror jeg gerne.
Men jeg mener mod det.
Skat. Det er jeg ked af.
Din stakkel.
- Det er meget bedre på gulvet. - Ja.
Meget bedre. Tak. God idé.
Og du lagde puder ud.
- Du tager dig af mig. - Du skulle ligge behageligt.
Vi kan lege misundelse og hemmeligheder.
- Kender du den leg? - Nej.
Vi fortæller en hemmelighed og noget, vi er misundelige over,
så kommer vi tættere på hinanden.
Vi er ret tæt på hinanden.
Du er tættere på end for 20 minutter siden.
- Okay. - Du viste sider, jeg kun har drømt om.
Du godeste.
Okay.
Du starter.
Vil du sige noget, du misunder
eller noget hemmeligt?
- Fortæl en hemmelighed. - Skal jeg?
Ja.
- Askede jeg på dig? - Nej.
Okay.
Da jeg var dreng...
...drømte jeg, at jeg slog min far ihjel.
Jeg vågnede og satte mig op i sengen...
...og så fantaserede jeg om det...
...fordi han var så ond.
Sommetider kan jeg ikke...
Jeg kan ikke finde mig selv.
Tja...
Jeg er i øvrigt enig.
- I hvad? - Navnet.
Felicia Burns.
Det er helt uden glans.
Det lyder forkert.
- Din lyd beroliger mig... - Gør den?
Jeg misunder den luft, der får lov at komme igennem dig.
Forhåbentlig ud ad munden.
- Faktisk enhver rute. - Nej.
Sådan tænkte jeg ellers ikke på det.
Men der ville selvfølgelig være
tonevariationer, hvis det var ud ad den anden ende.
Men nok lige så rart.
- Ryster jeg? - Du er afskyelig. Ja.
De øjne...
Du aner ikke, hvor meget du har brug for mig, vel?
Måske.
Det var bedre end i Philadelphia.
- Virkelig? - Jeg var nær sprunget ind i orkestret.
Mange tak.
Har jeg fortalt om pigen? Hende, jeg skrev... Felicia.
- Hende, jeg skrev om. - Ja.
Det er David, han spiller klarinet. Hvad ellers...
- Jeg spiller klarinet. - Det ser jeg.
- Og han er utrolig. - Ja.
Jeg lyttede, og du var skøn.
Det er du også. Broadway-stjerne.
Nej.
Vi skal spise med Kouss, ellers kunne...
Skal vi drikke et glas senere?
Det vil jeg gerne.
- Jeg ville ikke overrumple dig. - Det er helt fint.
- Det var måske ufølsomt. - Nej.
Slet ikke.
- Vi ses senere så. - Ja.
Okay, kom. Kom, lille fugl!
- Dejligt at møde dig. - I lige måde.
Livet er ikke så alvorligt. Det er det altså ikke.
Hvilken tid lever vi i? Man kan leve, som man vil,
uden skyld eller indrømmelser. Hvad skader det?
Jeg ved præcis, hvem du er.
Lad os...
...prøve ad.
- Ja. - Ja?
- Jeg mener... - Nej!
- Ikke her. - Nej, ikke her.
Det var ikke sådan, det skulle være.
Leonard Bernstein er komponist, dirigent og pianist.
Hans kone, Felicia Montealegre, er skuespillerinde.
Begge har karrierer, men de er sjældent adskilt.
Hr. Bernstein er 37 år,
men han har været en offentlig person i mange år.
Siden han vikarierede for Bruno Walter
og dirigerede Philharmonic Symphony som 25-årig.
Siden da har Leonard Bernstein dirigeret eller spillet i hele verden.
Han har skrevet symfonier, balletter og operaer,
såvel som musik til Broadway-musicalen Wonderful Town
og filmen I storbyens havn.
Felicia Montealegre kom til Broadway og amerikansk tv
fra Santiago i Chile.
Hun var en af de første stjerneskuespillere på tv.
Bernstein-familien, Leonard, Felicia og deres børn,
Jamie og Alexander på to måneder
bor i New York tæt på Carnegie Hall og Broadway.
De har boet her i tre år.
Godaften, Felicia.
- Hej, Ed. - Godaften, Lenny.
- Hvordan går det? - Godt.
Jeg har svært ved at placere dig rent professionelt, Lenny,
da du laver så meget på en gang.
Hvad anser du for din primære beskæftigelse?
Det må være at være musiker.
Alt med musik er mit domæne.
Om det så er at komponere,
dirigere, undervise, studere eller at spille.
Når bare det er musik, gør jeg det.
Er det svært at holde trit med Lenny?
Det kan være svært. Han har gang i meget.
Denne sæson bliver nok hektisk.
Han skriver blandt andet to musicals.
Den ene er en bearbejdelse, Romeo og Julie.
Det er West Side Story sammen med Jerry Robbins, Arthur Laurents
og den talentfulde, tekstforfatter Stevie Sondheim.
Derudover medvirker han i fire Omnibus-programmer på CBS.
Og...
- Rigtigt, ikke? - Du kender min kalender bedst.
Hvad med dig? Laver du andet end skuespil?
Det er svært at lave ret meget andet end at klare husholdningen,
min mand og børnene.
Og skuespillet tager den tiloversblevne tid.
Og at memorere mine projekter.
Det sker bare.
Hvad er den store forskel
på at være komponist og dirigent?
Det er vel...
Der er vel forskel. Der er
en personlighedsmæssig forskel på en komponist
og en... Faktisk på enhver skabende og udøvende kunstner.
En udøvende kunstner, det være sig
Toscanini eller Tallulah Bankhead,
lever et liv i offentligheden.
Et ekstrovert liv. Meget forenklet sagt, men noget i den stil.
Hvorimod en skabende person
sidder alene i dette fine studie, som I ser,
og skriver helt for sig selv
og kommunikerer med verden på en personlig måde og...
Og lever et ret
storslået indre liv i modsætning til et storslået ydre liv.
Hvis man har begge personligheder...
...så bliver man vel skizofren, og så har jeg ikke mere at sige.
Felicia, du må også være interesseret i musik?
Far.
Grib.
JEG ELSKER DIG FAR JAMIE
Jeg elsker også dig, skat.
Rigtig meget. Tak.
Jamen hej, børn af Zeus.
Min mand.
- Hej, Lenny. - Hej.
Sikke en overraskelse.
Derfor elsker jeg New York.
Man forlader sin lejlighed, og så støder man på folk, man elsker.
- Jeg skal ind til byen. - Ditto.
- Vi skal i Saks før myldretiden. - Hvem er du? Hej.
Du er vel nok køn. Rigtig dejlig.
Vil du høre en hemmelighed?
Jeg har været i seng med begge dine forældre.
For meget af det gode.
Jeg elsker for meget. Men jeg tøjler det.
Jeg tøjler det!
Kan du se de folk på den anden side ad gaden?
De siger: "Det kan ikke være ham. Han ser bedre ud på tv."
"Men han har Leonard Bernsteins ører, ikke?"
"Kan det være ham? Er det muligt?"
Hvor pinligt. Vi har end ikke sølvtøj.
- Her. - Beklager, skat.
Vi har ikke brug for det.
Jeg har bestilt kinesisk.
Vi har brug for de gardiner, så jeg kan sove.
Jeg går rundt som en zombie.
Skræmmer vores børn.
- Har vi børn i huset? - Ja.
- Hvordan gør familien Berg det? Tre børn. - Tre! Ja, det er ufatteligt. Ufornuftigt.
Alex siger intet. Det går nok.
- Foreløbig. - Sover hele dagen.
- Alexander, vores sovende baby. - Han sover ikke længe.
- Det er, som om han ikke findes. - Nej.
En drømmebaby.
Jeg er trist uden at vide hvorfor.
Du er træt. Du skal bare have søvn.
Ja.
Sommeren sang i mig en tid, det gør den ikke længere.
Edna St. Vincent Millay.
Synger sommeren ikke i dig,
synger intet i dig.
Og synger intet i dig,
kan du ikke lave musik.
Det har sin pris at være nær min bror, det ved du.
Selvom han gerne vil tro, det modsatte er tilfældet.
Jeg forstår vist godt, hvad du mener.
Det er skørt, men jeg...
Jeg tror, at det findes i alle.
Man ønsker at ændre på sig selv.
Denne vej.
Men...
...altid at stille urimelige krav
er selvdestruktivt.
Det er det.
Når jeg ser, at han lider under det, ser jeg, at det ikke er det værd.
Nej. Hvorfor? Jeg dør ikke af det.
Hvis jeg kan glæde ham eller stoppe hans lidelser, hvorfor så ikke?
Men man skal gøre det uden at ofre sig.
Og hvis der skal ofres noget, forsvinder jeg.
Godt?
Det var virkelig godt.
- Flet! - Åh gud.
Hvidt, antikt flet med Pierre Deux-puder.
- Skøn idé. - Den vil få
et pudsigt, victoriansk vinterhaveudtryk.
Så jeg skal lukkes inde i et glasbur som en eksotisk fugl.
Jeg er omgivet af mænd, og det føles helt rigtigt.
De er bedre.
Jeg tror, Felicia er... Jeg ved det ikke. Jeg er helt rundt på gulvet.
Hun har det fint. Hun er bare, du ved...
Er du okay? Skal du have et viskestykke?
Julia!
Et viskestykke.
Du er så distraheret hele tiden.
Jeg går ud og skider.
Okay, skønt.
Du godeste.
Har far nævnt noget om Harry og Amberson denne sommer?
Nej.
Harry tilbyder mig et job hos Amberson i sommer. Hvad synes du?
- Hvad siger far? - Han synes, det er en god idé.
Så er det en god idé.
- Så du støtter mig? - Ja.
- Tak. Ses. - Jeg elsker dig. Ses.
- Hun ser så voksen ud. - Skinnet kan bedrage.
Jeg fik lov.
Tusind tak.
Vær rigtig god til det.
- Jeg er glad. - Du skræmmer mig. Jeg skal prøve.
Jeg blev lige trampet på i mit eget hus.
Kom her. Du skal møde nogle folk.
Han trampede nærmest på mig.
- Jeg blev halshugget... - Hør på mig...
- Jeg er for træt... - Det er Lenny.
- Hej! Hvordan går det? - Det er Charlie.
Alle mine hænder er optagede.
- Du er en stor fyr. - Jim.
En enorm fyr. Hej, Charlie.
En fornøjelse. Hygger du dig?
Lenny burde komponere.
- Jamen... - Harry går mest op i
optrædener og optagelser og...
...stereotype karakterer.
- Ikke min kop te. - Men min.
Det ved jeg. Men det er ikke min.
- Tja... - Tja...
- Du tager det pænt. - Ja.
- Jeg kunne ikke. - Du gør det godt.
- Vores lille Jeanne d'Arc. - Ja.
Men husk, hvordan det gik Jeanne. Ikke godt.
Keder mig.
- Hej, Scott. - Hej.
Det siger vi ikke i vores familie.
- I din familie? - Ja.
Din familie, Lenny?
Det er nok.
- Vi har været sammen i ti år. - Jeg har oplevet tre af dem.
Så "komplekser" er ikke blot bygninger.
- Det var i krydsordet. Syv bogstaver. - Virkelig?
Ordspil.
- Ja, "ordspil." - Nemlig.
- Løste du den torsdag? - Ja.
- Det er ret let, men... - Ja.
- Davs. - Hej, Tommy.
Kom du ud af mit lommetørklæde?
- Jeg bor her. - Er du en ånd?
- Gid jeg var. - Får jeg tre ønsker?
- Hvad er dit første? - Mit første.
Held og lykke. Farvel, Tommy.
Jeg kender dig slet ikke...
- Det er smukt. - Tak.
- Felicia sætter det sammen. - Fikst.
Uden hende ville jeg ligne en klovn.
Men sig det ikke til nogen.
Jeg vil ryge inde ved siden af. Hvor bor du? Hvem er du?
- Jeg er fra San Francisco. - Altså Jorden?
Oprindeligt.
- Du har skønt hår. - Sødt sagt.
Jeg skal op på taget. Jeg skal have luft.
- Vil du med? - Gerne.
Skønt. Kom. Tommy, ikke?
- Festens midtpunkt. - Ballets dronning.
- Det mener du ikke? - Begge dele på samme tid.
En balanceakt. Balletdanserinde til fest.
Har du set Lenny?
Skal jeg finde ham?
Jeg kan godt.
Som jeg siger, bør jeg have rullekraven.
Jeg har brug for den, forstår du?
Altså når jeg bryder væggen ned.
- Hvordan løser vi problemet? - Jeg ved det ikke.
Jeg er bekymret. Vi må løse det.
Ved dine lyttere, hvordan du ser ud?
- Problemet er, at du bør være på tv. - Stop.
Du er skøn. Må jeg?
Skat, det er Tommy.
- Er alt okay? - Ja.
Skat.
Bare gå igennem her. Det er fint.
- Skat. - Nej.
Undskyld.
Ret på dit hår. Du er skødesløs.
Uanset om du ønsker det eller ej, så er verden fascineret,
besat af alt ved dig.
Lige siden det berømte opkald, der gav dig debut i Carnegie Hall.
Og du har ikke skuffet dem.
Femten år på tv, hvor du har lært os magien ved klassisk musik,
Young People's Concerts og Omnibus, hvor du er nået ud til mange millioner.
Ti år hos New York Philharmonic
og derudover kompositionerne.
- West Side Story ændrede musicalen. - Stop.
Og Candide og Sømænd på vulkaner.
Når man lægger det sammen, har jeg ikke skabt meget.
Musik er... Jeg vil ikke...
Det lyder underligt, men det var det mest betydningsfulde, jeg kunne lave.
Det er meget utilfredsstillende, at jeg ikke har
skabt særlig meget.
Når det hele lægges sammen, er listen ikke lang.
Altså...
Det her er...
Det er en mulighed for, at verden kan lære dig at kende.
Bogen skal gøre det muligt at forstå, hvad du tænker på.
Dit personlige syn på livet.
Jeg føler, at verden snart går under.
Sådan har jeg det.
Jeg mener det.
- Ja. - Faldet i kreativitet,
som er gået helt i stå.
Ikke inden for videnskab. Der er den eksploderet.
Men når vi sidder her, har jeg svært ved...
...at tro,
at jeg som dirigent eller komponist har nogen betydning overhovedet.
Eller om min eksistens er værd at tale om til bogen.
Jeg er enig.
Det har præget mange kunstnere, og det ses i deres værker.
Det lader til at sive ind i underbevidstheden
og føre til depression...
Jeg ved, at Felicia...
Hun føler det virkelig.
Det er udbredt.
Det er, som om hun ikke kan nyde noget.
Ja.
- Det er sørgeligt. - En picnic,
vandet, frokost,
at sidde og være sammen.
Hvad skyldes det?
Hun føler en stor tomhed.
Det fornemmer jeg også på hende.
Jeg anede det ikke, for først tænkte jeg,
at hun var fantastisk, og det er hun, livlig,
utroligt kvik, opmærksom og en glad person,
men noget i hende virker knust.
I sidste måned i Wien sagde hun:
"Jeg vil stoppe bussen og stå af."
Hvordan har du det med det?
Jeg har et par ting, der redder mig. Jeg elsker mennesker.
Og jeg elsker musik. Den gør, at jeg lever,
selv når jeg er mest deprimeret.
Og jeg kan blive meget deprimeret.
Men min arbejdsmoral holder mig oppe.
Og jeg elsker mennesker, så jeg har
svært ved at være alene.
Og det er et problem som komponist.
Ja. Du er den eneste, jeg kender,
som lader toiletdøren stå åben for ikke at være alene.
Kan man virkelig tro på,
at mennesket bare er et fanget
dyr.
At mennesket er offer for sin egen grådighed og galskab og...
Enten tror man på det guddommelige i det, eller også gør man ikke.
Så længe jeg tror på det,
og derfor elsker jeg nok mennesker,
så må jeg også tro på,
at der et sted i min sjæl er en udvej.
Okay, sopraner,
I er i rampelyset.
Start fra takt 44: "Make our garden grow,
Make our garden grow" over i a cappella.
Sopraner, sørg for
at åbne op, så de lyse toner kommer frem.
- Det betyder... - Det betyder: "Jeg er døende,
og jeg har brok, hernia."
Det er et gammelt chilensk udtryk. Jeg søgte desperat efter et rim.
- Jeg vækkede hende... - Din mor var fra Rovno Gubernia.
Midt om natten, desperat.
Og ud kom en chilensk talemåde.
Du vækkede mig fra en dyb søvn.
Det er det, der står her.
Faktisk er alt det spanske Felicias.
Godt, hun er her i dag til at hjælpe med udtalen.
Det er rigtigt. Undskyld, jeg...
I Voltaires værk kunne jeg ikke finde Rovno Gubernia.
Fordi jeg fandt på det.
Lad os se, hvad I synes.
- Lad os se, hvad I synes. - Smukt.
Ja, ikke?
- Okay, sådan. - Tak.
Kom så.
Hvad skal jeg tage?
Tag den enorme pose tørfoder.
Du godeste. Tak.
Det er Jamie.
Jeg ville have en drink.
Far!
Hej, skat.
Bare tag for dig. Lige der.
Er det Felicias idé?
Ja. Det er også hendes maleri.
- Smukt. - Lenny.
- Hvad er der? - Har du set Jamie?
- Nej. - Har du ikke set hende?
Nej.
- Hvorfor? Er hun her? - Ja.
Hun er meget ked af det.
Hvorfor?
Hun har hørt sladder.
- Hvabehar? - Sladder.
- Sladder om hvad? - Om dig.
Hvad er der om mig?
Tja... Hun har været på Tanglewood hele sommeren.
Jeg ved ikke, hvad hun har hørt.
Hvad har du sagt?
Jeg skal ikke sige noget. Jeg bad hende tale med dig.
Hun er gammel nok, ikke?
Jeg er ligeglad med hendes alder. Du skal være diskret.
Hun har en alder, hvor hun skal vide det, fortjener at vide det.
Jamen hun har ikke bedt om det her.
- Det var min beslutning. - Nej, det var vores.
Ikke bare din.
Du kan vove på at sige sandheden.
Jamiery Creamery.
- Velkommen hjem. - Jamen dog.
Hej.
- Hejsa. - Hej.
Det var uventet.
Har du skrevet en ny sang?
Jeg læste. Skrev i dagbog. Var det en god tur?
- Så du Tommy? - Ja, han vinkede.
Jeg tænkte, du blev glad. Han bliver weekenden over.
Skønt.
Han er meget intelligent. Holder mig på tæerne.
- Han er nok god til anagrammer. - Han er sød.
Din mor sagde, at du
er ked af det, fordi du har hørt rygter
om mig på Tanglewood denne sommer.
Gid hun ikke havde sagt noget.
- Jamie... - Det gør ikke noget.
- Jo, det gør, for du er ked af det. - Nej.
Lad os tale om det.
Din mor og jeg har talt om det, og...
Jeg sagde, at jeg ville tale med dig om det.
- Jeg... - Jeg vil kaste lys over
eller prøve at beskrive, hvad der er sket, så...
- Jeg vil kalde det misundelse. - Hvad?
Misundelse.
Da jeg var
elev på Curtis, var der en dreng...
Han virkede flink, men han forsøgte at skyde mig.
fordi han var misundelig på mit musikalske
talent.
Dit musikalske talent.
Det gjorde ham morderisk.
Artur Rodziński var musikchef ved New York Philharmonic.
Gud bad ham hyre mig.
Han forsøgte at kvæle mig til en prøve.
På grund af misundelse.
Jeg ved ikke, hvad der er sket, eller hvem der sagde hvad,
men jeg kan forestille mig, at det udsprang af misundelse.
Misundelse over...
Over det, som jeg laver.
Det har plaget mig hele livet, og jeg beklager, at det plager dig.
Jeg håber, det hjælper.
Så rygterne passer ikke?
Nej.
Tak,
fordi du kom og talte med mig.
Jeg er lettet.
- Lad os gå ind. - Hvad...
Okay, hvilken farve?
Vi har...
Vi har tre nuancer af den samme røde farve.
Det er ikke den samme.
Den her er åbenbart blå.
- Jeg vil prøve... - Blå...
Dropper vi anagrammerne?
Du laver et mønster.
- Det er en neglesession. - Du er kunstner.
Se, det er tern.
Jeg syntes, et weekendbesøg var en god idé.
Jeg ved, at Jamie elsker at være sammen med ham.
- Jamie? - Du kan da også lide ham, ikke?
Jo.
- Har jeg gjort noget forkert? - Nej.
Jeg ved ikke, hvorfor Jamie skulle være særligt...
Jeg ved ikke, hvorfor du sagde, hun var særligt interesseret i...
Tommy er varm og meget intelligent.
Som vores datter.
- Okay. - Og...
- Det siger jeg ikke... - Jeg vil også gerne
tilbringe tid med ham.
Jeg påstår ikke, at det kun var for hendes skyld.
- Det var det ikke. - Det er tydeligt.
Jeg siger bare, at det er endnu en grund.
- Jeg kan bede ham blive væk. - Nej.
Jeg må have misforstået.
- Nej. - Jeg misforstod.
Det handler ikke om det, men om...
- Hvad? - Ikke noget.
Okay.
Så det er fint?
Ja?
- Ja. - Okay, skat.
Jeg gør det. Okay.
- Hvad? - Ikke noget. Jeg troede, vi talte sammen.
- Det gjorde vi. - Nej.
- Jeg troede, vi var færdige. - Jeg ved, du har travlt.
Jeg vil bare gøre værket færdigt.
Så gør det. Jeg stopper dig ikke.
Hvor er alle henne? Der er de.
Hej, alle sammen, jeg har en meddelelse.
Jeg har færdiggjort Mass.
Ja, far!
Hvor skal mor hen?
Julia, hvem har glemt Nuser i forhallen?
Hej, Brian. Alex.
Hvem har glemt... Hvem efterlod Nuser i forhallen?
- Hvem efterlod Nuser? - Mig. Undskyld, far.
Det er hans dag.
- Han begyndte at spise... - Du skal se mig.
- Hvor mange? - Stop.
- Hvorfor bliver du ved og ved? - Hvor mange?
- Undskyld. - Der var en kvinde...
- Du kommer for sent til thanksgiving. - Harry sendte mig hid og did. Jeg måtte...
Nina var oprevet.
Jeg synes ikke, hun virker oprevet.
Hørte du hende råbe om en tilfældig kvinde?
Fik du hende til at komme?
- Som en overraskelse til dig... - Far!
Selvfølgelig. Tak, Julia.
Det er ikke det med kvinden.
Hun er oprevet, fordi vi ikke vidste, om du kom.
Glædelig thanksgiving.
- Mike, bliv. - Tak.
- Jeg skal ned igen. - Jamie, gå med.
- Ja, kom, Mike. - Tak.
- Vil du have snacks først? - Ellers tak.
Glædelig thanksgiving.
Skat?
Et øjeblik troede jeg...
- Sikke et nummer, du lavede. - Hvad?
- Sikke et nummer, du lavede. - Hvad mener du?
Du placerede puden og mine hjemmesko udenfor
og tandpastaen og tandbørsten, og jeg har ikke set dig siden.
Jeg forstår, du er sur på mig. Men altså...
Lad os nu være fornuftige.
Der er et ordsprog i Chile om,
at man ikke skal stå under en fugl, der er fuld af lort.
Og jeg har boet
under den skide fugl
så længe, at det er blevet komisk.
Jeg synes...
- ...at du lader din tristhed... - Stop det.
- Lad mig sige... - Det har intet med mig at gøre...
- ...hvad jeg vil sige. Jeg... - Nej.
Du lader din tristhed få overtaget.
Det handler om dig, så du burde elske det.
Du vil være søvnløs, deprimeret og syg.
Så du ikke skal opfylde dine forpligtelser.
- Forpligtelser? - Over for det, du har fået. Dit talent.
- Stop nu. - I guder.
Med talentet følger en byrde.
- Byrden ved at foregive kærlighed. - Det er sandheden.
Du elsker mennesker,
og den overflod af kærlighed skaber komplikationer i dit liv.
- Nemlig. - Vågn dog op! Tag brillerne af.
Had i dit hjerte. Had og vrede i dit hjerte.
Over utallige ting, og det driver dig.
Dyb, dyb vrede driver dig.
Du står ikke på podiet og lader os opleve musikken efter hensigten.
Du håner os lige op i vores ansigter.
- Hvor vover du? - Du viser, vi vil aldrig kunne forstå det.
Og ved at se dig gøre det så nemt
håber du, at det virkelig går for os, at vi er dig underlegne.
Det er dit problem.
- Din hybris... - Slut dig til dem.
Du svanser rundt med dine blåøjede opvartere, som Harry skaffer,
under dække af, at de bidrager intellektuelt,
mens du "underviser" dem.
Mit hjerte er i det mindste åbent.
Tænk, at du kan sige det!
- Der gik fire år, før vi blev gift. - Du kunne lide tanken om mig.
- Det er min mening. - Tanken om dig?
Fra Chamberlain-filmen forleden: "Jeg kan ikke stå mål med dit billede af mig."
Dick gjorde, at jeg kunne klare din ubeslutsomhed.
- Dick Hart. Richard Hart. - Ja.
- Som døde. - Som elskede mig.
Ja, han er et lig nu, og jeg var fjolset, der ventede uden for hospitalet.
Jeg var i sandhed en idiot.
Din sandhed er en løgn!
Den suger al energi og efterlader resten af os uden mulighed
for at være dem, vi er.
Din sandhed gør dig modig og stærk
og tapper os andre for mod og styrke.
Det tærer virkelig.
Det tærer at elske og acceptere en, som ikke elsker og accepterer sig selv.
Det er sandheden om dig.
Hvis du ikke passer på, dør du som en ensom, gammel bøsse.
Mor! Far!
- Far! - Mor!
- Nuser er her, skynd jer! - Kom nu.
Mor! I går glip af Nuser.
Hvad laver I?
- Han er enorm. - I har været derinde længe.
- Far! - Ja.
Kom nu.
Jeg går derud.
Hej.
Hej. Hvordan går det?
Skønt. Hej.
Det, jeg elsker, ved disse prøver om torsdagen,
er, at vi får chancen for at tale om, hvad vi synes om musikken.
Så tak, fordi I kom, og godeftermiddag.
I dag skal vi se på Sjostakovitjs 14., opus 135.
Det, jeg har indset om stykket...
Måske er det morbidt, men det synes jeg ikke.
Det er, at
i takt med, at døden nærmer sig,
mener jeg, at man som kunstner
bør smide alt bort, der begrænser en.
Og en kunstner
bør insistere på i sin sidste tid at skabe
i fuldstændig frihed.
Og derfor...
...må jeg gøre det.
Jeg må leve...
...resten af livet, uanset hvor langt eller kort det bliver,
præcis som jeg ønsker.
Og sådan gør flere og flere af os i dag.
Beelzebul råbte på sin sillabub
På hotellet i Helvede
Hvor Persefone faldt
Blå som gendarmerne Var bølgerne på havet
Vuggede og rystede barpigen
Som i Balaklava, kom lavaen ned
Fra taget, og havets blå
Træ-gendarmeri
Tog sig af dem Mens Beelzebul råbte på rom
Ingen af dem kom!
Og tak. Det var scenen.
Jøsses. Min mund har aldrig bevæget sig så hurtigt.
- Du er sød, Colin. - Værsgo, Felicia.
Jeg vil gerne lave en til.
- Okay. - Hvis det er i orden.
Der hvor du... Husk, at hvis du går dybere, flyder det bedre.
Jeg gjorde det højere.
Jeg vil gerne starte fra takt 44.
Og slagtøjet kan godt være lavere.
- Stadig hovedpine? - Det går.
- Cynthia. - Ved de, at du ender med at bestemme alt?
Det sker allerede. Tæppet havde en anden farve i går.
- Jeg havde ret angående det. - Ja.
Jeg havde glemt, hvor meget jeg elsker arbejde.
- Vi slutter snart. - De holder bordet.
- Det her er sjovt. - Vent.
Jeg troede, vi to skulle ud i aften.
I skal ikke bekymre jer om mig.
- Jeg har travlt. - Du mener "har det bedre".
Det er sandt, er det ikke? Jeg mener, har...
...Poor Murderer ikke forpremiere?
Mind mig ikke om det.
Hvem har sagt, vi bekymrer os? Jeg vil bare gerne se en masse til dig.
Jeg står til rådighed.
Hvad talte du om?
Jeg talte om, hvordan...
- Hvad talte jeg om? - Jeg har glemt det.
Måske sagde jeg, hvor godt folk ser ud i aften.
Der er mange hombres.
Høns? Det kalder vi dem.
Altid rart med høns.
Jeg kan lide hønsene.
- Jeg elsker dem. - Det ved jeg.
- Harry, gider du... - Ja.
- Bare gør det der. - Ja.
- Lykkedes det? - Som en prof.
Det regner på mig fra din skide næse.
Det gør ikke noget. Lige her.
Værsgo. Jeg serverer bare for folk.
- Lenny... - Jeg har det fint. Tak.
- Undskyld... - Det gør ikke noget. Tak.
Jerry Robbins havde ret. Forhold besværliggøres af hotellivet.
- Nu bliver jeg ked af det. - Hør nu. Nej, skat, jeg ville bare...
Jeg ringede for at høre, hvad du skulle i weekenden.
Vi kommer hjem om et par dage.
Måske kan vi være sammen i Fairfield. Men du må skubbe til mor.
Hvem er vi, far?
Nej, jeg...
Han er ikke et monster.
Han er helt genial...
En skøn fyr. Min geniale lille alf. Han er end ikke min type.
Lad nu være, far.
Lad være med at tale med mig om det.
Skat...
Jeg beundrer dig.
Jeg elsker dig sådan, Jamie...
Det ved jeg.
Jeg tager en snak med mor.
Okay, far.
Du er blevet rost i en anmeldelse i New York Times.
- Virkelig? - Jeg gemte den. Jeg tænkte, jeg kunne...
Jeg vil ikke se den.
Det gør mig bare forlegen.
Men det er sødt. Tak.
Okay.
Hvordan gik mandag aften?
Mandag... Nej, jeg det vil jeg ikke tale om.
- Hvad skete der mandag? - Ikke noget.
- Din mor har en bejler. - Nej.
Virkelig? Lad os nu tale om det.
Jeg synes, det er rigeligt, at du udsættes for din fars affære.
Så det behøver vi ikke.
Men nu vi er ved din far,
så har jeg to forestillinger til thanksgiving, så...
Jeg bliver på teatret, og du spiser med ham
i lejligheden med Nina og Alex.
For Ninas skyld bør vi fastholde noget normalitet.
- Det føles ikke normalt for mig. - Tja, jeg...
Hvad skal jeg sige?
- Jeg skal skynde mig hen til Alexander. - Stop nu.
Det skal jeg. Og I har masser at tale om.
Nej, lad nu være.
- Så får I fred til at tale om det. - Sådan gør vi ikke.
Sådan gør voksne ikke.
- Jeg har planer med Alexander... - Nej. Skat.
Sådan skilles vi ikke. Se mig i øjnene.
Jeg kan se, du er sur, og sådan får du ikke lov at gå.
- Jeg er ikke sur på dig. - Jeg tror ikke på dig.
Vent.
Jeg er ikke vred på dig, mor.
Du er dårlig til at lyve.
- Så ved du, at du kan stole på mig. - Sandt nok.
- Jeg smutter. - Nej.
- Han skal drilles. - Elsker dig.
For han har ikke set dig endnu. Jeg skal rose dig.
Det ville være dejligt.
Fortæl mig så om bejleren.
Nå, ja, bejleren...
Altså...
Jeg var meget spændt.
- Det var jeg, som du ved. - Ja.
- Vi spiste frokost, ikke middag. - Hvor?
Café Carlyle, ikke noget fancy.
Jeg var lidt nervøs, det indrømmer jeg, ligeså var han.
Halvvejs igennem måltidet læner han sig frem
og spørger, om han må fortælle en hemmelighed.
- Han er forelsket, ser du. - Ser man det.
Jeg smilede og rødmede lidt, og jeg pressede på for at høre mere.
Han er forelsket i Mendy,
og jeg skal introducere dem.
- Mendy Wager? - Mendy.
Vær ikke så overrasket. Mendy er en flot mand.
- Felicia... - Der sad jeg så,
rødmende, med sommerfugle i maven, og...
Tja, jeg er vist tiltrukket af en vis type.
Hør her.
Lenny elsker dig. Det gør han virkelig.
Han er bare en mand. En skrækkeligt aldrende mand,
som ikke kan nøjes med at være udelukkende én ting.
Han er bare fortabt.
Jeg har altid vidst, hvem han er.
Han ringede til mig.
Og?
Han ønsker, vi skal tilbringe to uger sammen.
- Han lød anderledes. - Felicia...
Nej, jeg...
Lad os være ærlige. Han har ikke svigtet mig.
- Felicia... - Nej, det...
Det skyldes min indbildskhed.
Jeg mente at kunne nøjes med det, han kunne give.
Det er ironisk. Jeg så på alle, selv børnene,
med medlidenhed, fordi de savnede hans nærvær.
Det var et slags banner, jeg gik med:
Jeg har ikke brug for det.
Og...
...se mig nu.
Hvem har ikke været ærlig?
Jeg savner ham,
mit barn.
Nogen spørgsmål?
Bravo!
- Det var skønt. - Hvorfor er du her?
Der er intet had. Der er intet had i dit hjerte.
- Hr. Bernstein, De må komme ind. - Dejligt.
- Vil du sidde ned? - Ja.
- Du skal vist have tjekket blodtrykket. - Jeg har det fint.
Ved du, at Betty kommer til middag?
- Nej. - Det gør hun.
Og Mendy, hvilket bliver hyggeligt.
Og Julia henter fennikel, som Betty elsker.
Kom ind.
- Hej. - Hvordan går det?
Du ser ud til at have en svulst i højre side af venstre bryst.
Den kan have spredt sig til lungen.
På grund af svulstens størrelse
anbefaler jeg at fjerne brystet,
de underliggende muskler og de tilstødende lymfekirtler
og desuden tage en biopsi fra lungen,
så vi kan se, om det har spredt sig.
Det hele kan vi klare i næste uge.
Ja.
Men jeg... Skat...
- Jeg har en forestilling. - Det er okay.
- Det skal de vide... - Jeg giver dem besked.
Jeg tror, du vil komme dig hurtigere, end du tror.
Vi kan have dig klar i løbet af en til to uger.
- Det lyder godt. - Du vil kunne gøre, hvad du skal.
Hvordan ved vi, at al kræft er fjernet?
- Altså... - ...at al kræft er fjernet.
Det går vi ikke på kompromis med...
Når brystet er væk, vil der ikke være lokal kræft.
Vi skal dog undersøge lungen.
Hvor længe tager biopsien?
Den tager nogle minutter, og du vil sove efter den anden operation.
Så I laver det...
I laver dem samtidigt?
Ja, vi opererer brystet, og så er det nemt at lave biopsien.
Tak.
- Jeg ved det... - Ja.
- Jeg ved det. - Det er dumt.
Jeg ved det.
Jeg er bare dum.
Så, så. Det skal nok gå.
Det tror jeg ikke, skat.
- Skat. - Tak.
- Lad os spadsere igennem parken. - Mener du det?
Ja.
Lad os få noget luft.
Okay.
- Åh gud. - Er du okay?
Ja, ja.
- Der er noget med mit knæ. - Jeg har en idé.
Åh nej.
Er det en lighter, skat?
Pas dig selv.
Jeg tænker på et tal.
- Jeg ved det ikke. Ni. - Nej.
- Fem. - Nej, tænk nu.
Jeg prøver.
- Det er to, skat. - To.
Det er to.
Som os.
Som os, et par.
To små ænder i en dam.
Læn al din vægt imod mig.
Sådan. Bare læn det hele imod mig. Sådan.
Læn hovedet tilbage. Sådan.
Hej, søde ven.
Hej, I to.
Hej.
Smukke.
Jeg har savnet dig. Meget.
Mor? Er du okay?
Ja. Jeg har det fint.
Var det slemt at nå frem?
Ja. Han kørte.
- Nej. - Vi kunne næppe være kommet længere østpå.
Jeg hader jo at køre.
Gid jeg var kommet noget før. Har du...
Har du brug for noget?
Kan jeg gøre noget?
Få aldrig en permanent igen.
Det sagde jeg også.
Ramone kaldte det en triumf.
Det er en gigantisk triumf.
Hvor er Lenny?
Jeg tror, han sover.
Kan du huske den...
...den bar mitzvah, som du slæbte mig til,
en af Alexanders venner?
- Den lille... Ja. - Det kan jeg.
Med...
Hvad hedder han nu?
- Feldman. Ja. - Ja!
Vi er der, og jeg sidder selvfølgelig ved siden af kære Felicia her.
Hun ser skøn ud. Synd for mig.
Lenny er omkring ti kilo lettere.
Og solbrun, i hvidt fra top til tå,
inklusive hvide laksko uden sokker.
Det var højeste mode.
En løgn.
På et tidspunkt rejser Lenny sig op,
helt klædt i hvidt,
og han går op til talerstolen.
Ja.
Det gør ikke noget. Det...
- Lenny i det hvide jakkesæt. - Ja.
Han er helt i hvidt og...
...han...
Han går op til talerstolen og...
- Ingen bad ham holde tale. - Nej.
Men det tog ham 20 minutter at gå derop fra vores bord,
idet han stoppede ved alle borde og småsnakkede.
Omsider står han oppe ved siden af den skræmte dreng.
Og Felicia læner sig over mod mig
og siger uden at blinke:
"Der har vi bruden."
Han er vågnet.
- Du godeste. - En forestilling.
Pas på, Jamie.
Vi ses.
Okay. Farvel. Vi ses.
Elsker dig.
Jeg vil ikke have flere gæster.
Ikke flere. Jeg vil i seng.
Ja, okay.
Ja. Nej, I må aflyse. Ja.
Tja...
Jeg bliver her.
Det er udelukket.
Jeg har kendt orkesteret i 15 år. De vil forstå det.
Nej, det...
Jeg tager ikke herfra, Harry. Løs det.
Ja.
Ja, vi har det fint.
- Går du på toilettet? - Det kan jeg ikke.
- Du skal drikke vand. - Jeg prøver.
Jeg fryser sådan hele tiden.
- Jeg har ikke brug for hjælp. - Lad mig hjælpe dig.
Jeg har ikke brug for det.
Slip.
Kom nu op i sengen. Det der behøver du ikke.
- Er puderne okay? - Ja. Stop nu.
- Læg dig nu. - Okay.
Undskyld.
Du ved...
...man skal bare...
...være betænksom over for andre.
Godhed.
Den er ti minutter over halv. Har du taget din medicin?
- Nej, jeg vil ikke... - Har du smerter?
Han sagde vist, jeg skulle lade være.
- Hvem? - Arkell.
Skat...
Arkell er ikke vores læge. Det er Kruger. Bernard.
- Arkell var vores læge for længe siden. - Selvfølgelig. Jeg ved ikke...
Du bør tage noget medicin. Hvad med smerterne?
Det går okay.
- Ingen smerter? - Nej.
Men tag noget efter det her, okay?
- Skat, okay? - Jeg koncentrerer mig.
Se, hvad jeg har fundet.
Hvad er det?
- Nu vi er ved barndomsminder... - Ja.
- Det er nok en god idé. - Mere interessant.
- Er det? - Sæt den på.
Husker du den sang?
- Gør du? - Tror I, vi gør?
- Husker I dansen? - Nej.
- Du var elendig. - Husker I dansen?
Du var virkelig dårlig.
Aben tyggede skrå På sporvognledningen
Ledningen knækkede, og aben blev kvalt
De kom i himlen I en lille robåd
Klap-pap Slap-klap
Klap-pap
Giv den gas.
Kom her, alle sammen.
Kom her.
Søde Gene, kom her.
Kom her. Søde Gene.
Vi skal ind.
Hvor er patienten?
Lægen er her. Hej, sygeplejerske.
Og...
Jeg elsker dig.
Du lugter af
tun
og cigaretter.
Afsløret.
Det er skrækkeligt.
- Har du styr på det? - Ja.
Tag tasken.
Hele pointen med værket er at blive et hele.
Ikke kun paukerne bagtil, men også violinerne fortil.
De skal ses som én organisme.
Gør du det, kan du arbejde videre derfra.
Jeg hjælper. Så bare rolig.
Okay? Jeg er lige her. Jeg hjælper dig igennem.
- Så er det nu. - Okay.
William, alle sammen.
Takt 311, tak.
En, to, tre.
Okay. Undskyld.
Undskyld.
Nu da du har gjort det klart,
at det er ritardando indtil fermaten...
Jeg er usikker på efter...
Det er fint. Alt er nydeligt. Men bagefter, hvad gør du så?
De ved det ikke. Vil du strømme ud af den? Dryppe ud af den? Hvad vil du?
Sådan her.
Sive ud af den. Sådan lyder det.
Fermaten.
- Takten før. - Takten før.
En, to, tre.
Det er ikke tydeligt.
Jeg følte det ikke.
En gang til, tak. Beklager.
Skal jeg...
Det er rigtig fint,
men det er stadig en takt.
Må jeg vise dig, hvad jeg tror, du vil?
- Tager jeg fejl, så sig det. - Okay.
Så tænk på, hvad du vil. Hvor det skal hen.
Afslutning og så optakt.
Kvarttoner. Det tror jeg, du vil.
Takten før fermaten.
- Ikke? - Jo.
Var den der? Hvad gjorde jeg?
Nå, sådan.
For mig eller dig? Mere.
Mere!
Rigtig godt. Okay.
Begynd igen her. Okay, tak.
Vær flink mod ham.
Synger sommeren ikke i dig, synger intet i dig.
Og synger intet i dig, kan du ikke lave musik.
Det sagde hun til mig,
da jeg var nedtrykt over noget,
og jeg reciterede et digt af Edna St. Vincent Millay,
som blev til Songfest.
Men sommeren synger stadig i mig.
Ikke så kraftigt som før eller...
...eller så tit...
...men den gør det.
Ellers var jeg hoppet i søen for længe siden.
Nogen spørgsmål?
TIL JAMIE, ALEXANDER OG NINA
Tekster af: Emil Tolstrup