I morgon begraver vi den.
Denna mänskliga pipa.
Vår budbärare till Wah-kon-tah.
Det är dags att begrava denna pipa med värdighet
och bevara vad den har lärt oss.
Barnen utanför lyssnar på oss.
De kommer att lära sig ett annat språk.
De ska undervisas av vita människor.
De kommer att få nya vanor.
De kommer inte att känna till våra seder.
OSAGE-FOLKET
LYCKANS UTVALDA FOLK
VÄRLDENS RIKASTE FOLK PER CAPITA
FLER PIERCE-ARROW-BILAR ÄN I NÅGON ANNAN KOMMUN I USA
OCH CHAUFFÖRER ATT KÖRA DEM
- Phillips Oil-arbetare här! - Kraceon Oil, hitåt!
Folk till Phillips Oil! Lastbilen där.
Bli rik. Du kan bli rik. Bli rik...
Folk till Phillips Oil!
Ernest!
Ja?
Ernest Burkhart? Henry Roan. Jag kör dig till din farbror Hale.
Kom, den står här.
Släpp mig!
Vems mark är detta?
Min mark.
Nå, då är krigshjälten här.
Välkommen hem, Ernest.
- Skönt att se dig igen. - Jag är glad att du kom.
Hej bror.
- Tack för breven. - Härligt att träffas igen.
Ernest, det här är moster Myrtie och lilla kusin Willie.
- Välkommen. - Har hon inte blivit stor?
Det är en boskapsfarm. Det finns ingen olja här.
Ingen olja?
Nej, ingen olja, ingen oro. Jag klarar mig bra.
Tiden kommer att gå. Välståndet torkar bort.
Torrare än de sju år av hungersnöd som drabbade faraonerna.
Det är ett sjukt folk.
Vänliga människor med stora hjärtan, men de är svaga.
Och du själv? Såg du nån blodsutgjutelse?
En del.
Men jag var ju... jag var kock i infanteriet.
- Träffade du Kelsie Morrison? Han var där. - Ja.
Och Otis Griggs och de andra, om du kommer ihåg dem.
Soldater måste ha mat. Du mättade dem som vann kriget.
Jag såg fler killar dö av influensa.
- Vad hände med din mage? - Min mage. Den sprack.
Du förlorade nästan ditt liv.
De gav mig ett bälte och sa åt mig att inte lyfta något tungt.
Det var ett bra beslut att komma hit, för här flödar pengarna fritt nu.
Ja... pengar har jag ju inget emot, sir.
Säg inte "sir". Kalla mig "farbror". Eller "Kungen" som du gjorde förr.
- Ska jag kalla dig Kungen? - Ja.
Kungen.
Du fick väl inga sjukdomar där borta?
- Nej. - Är du säker?
Absolut. Inte såvitt jag vet.
– Höll du grejen väl inslagen? - Det gjorde jag.
- Så gott det nu gick. - Precis.
Ja...
Gillar du kvinnor?
Det vet du att jag gör. Kvinnor är min svaghet.
- Vad har de för sort där borta? - Bara vita. Jag såg bara vita.
– Gillar du de röda? - Röda?
Du menar den sortens röda?
Jag gillar de röda, de vita, de blå. Jag gillar dem allihop.
Jag bryr mig inte. Jag är girig.
Jag gillar de stora. De stora, de vackra, de mjuka.
De som luktar gott.
Vi får nog hålla ett öga på dig. Du är ju oregerlig.
Apropå det...
Hej Byron.
Den är bra. Den är riktigt bra.
Du får inte gå omkring alkoholpåverkad.
Då hamnar du i trubbel.
- Visst, Byron? - Det stämmer, Kungen.
Nej. Det gör jag inte.
De flesta här ute är skurkar.
Några är skötsamma, men de flesta är lömska, så var inte dum.
- Nej. - Bråka inte om småsaker.
Ska du ställa till nåt, gör det stort. Så det ger rejält utbyte.
Ja.
Jag är officiell biträdande sheriff i Fairfax.
– Jag vill inte se några sneda blickar. - Jag ställer inte till problem.
– Jag gör inga dumma saker. - Och du tappade inte förståndet där borta?
Självklart inte. Jag är ingen idiot. Jag är stark.
Jag har ett ställe där du kan bo. Du måste köra bil.
Du kan inte göra mycket annat med den magen.
Du läser inte mycket, va?
- Läser? - Ja. Läser du mycket?
Jag läser bra.
Då ska du lära dig något. Ge honom Osage-boken, Byron.
- Den här? - Ja.
- Lär dig något. – Jag kan läsa.
Osage-indianerna. De fick det sämsta land som fanns.
Men Herren lurade alla.
Det fanns olja i marken. Svart guld.
Men de är klokt folk.
De såg till att själva få bestämma vem som fick oljan och rättigheterna.
Osage-indianerna är smarta.
De säger inte mycket, så du känner att du måste prata för att fylla tystnaden.
Speciellt när du har druckit.
Håll tyst om du inte har något klokt att säga.
Låt dig inte luras. Dom kallar det "koltrastprat".
Koltrastprat.
Deras tystnad betyder inte att de inte vet allt om allt.
Osagefolket är de finaste och vackraste människorna på Guds jord.
John Whitehair, 23 år.
Ingen utredning.
Bill Stepson, 29 år gammal.
Ingen utredning.
Anna Sanford, 41 år.
Ingen utredning.
Rose Lewis.
25 år.
Ingen utredning.
Och Sara Butler, 21 år.
Självmord.
- Vad heter du? – Jag heter Mollie Kyle. Inkompetent.
- Vad är ditt tomtnummer? - 285.
Du har begärt ett ytterligare belopp på 752 dollar
för att betala läkaren för avlägsnande av en böld.
- Ja. - Var operationen framgångsrik?
- Ja. - Och din diabetes?
Jag har ett recept på Fairfax apotek. Min hushållerska hämtar medicinen.
Det måste du vara försiktig med.
Mollie, så gäller det din mamma.
Hon är ju också begränsad, så vi får stå för varenda penny.
Det står här att hon har spenderat 319 dollar och 5 cent på kött...
... i mataffären.
Är det inte väldigt mycket kött för hennes behov?
Jo, Mr. Beatty.
Men du tittar på det, eller hur?
Ja.
Okej, ställ er i kö för tomtutbetalning.
Endast för obegränsade.
De begränsade måste åtföljas av en förmyndare, som skriver under checken.
Hitta era förmyndare. Precis som ni brukar göra.
30 dollar! Ett foto för eftervärlden! Vill ni inte bevara familjens historia?
- Vad är det med er? - Han vet ingenting. En ren amatör.
Du måste ha ett ordentligt foto på dig och familjen.
Och ni då? 40 dollar.
Hur mycket? 40 dollar? Jag kan ge dig 35 kontant.
Då säger vi det. Låt oss få det taget. Kom.
Det ska bli en fin bild. Den här vägen.
Min fru är lat. Läkaren säger att det är hennes svaghet.
Pojken har astma. Det begränsar honom. Han behöver bara få chansen.
Du har dina checkar. Ni är obegränsade. Snälla!
Vi tar en. I den färgen.
Tack. Tack!
Och om ni får slut på bensin eller får en punktering, kom och köp en till.
- Behöver du skjuts? Min vagn står där. - Tack.
Var försiktig. Det finns många typer här.
- Hallå! Ernest! - Kelsie Morrison!
Vi var vid fronten tillsammans i Frankrike.
- Hur mår du? Trevligt att se dig. - Du också.
- Min fru, Catherine Cole. - Trevligt att träffas.
Fullblod.
Himmelsfolket, eller hur?
Mellanvattnen.
Jag har satsat pengar.
Har du spelat på loppet?
- Nej. - Då kör vi.
Ja.
Jag är ledsen att hon är sjuk.
– Hon är lika envis som alltid. - Jag ber för din mamma.
- Ta hand om dig. - Tack far.
Du vet vem Mollie Kyle är, eller hur? Hon med systrarna.
– Jag vet vem det är. Mollie. - Ja. Hon bor med sin mamma, Lizzie.
Jag vet, farbror. Jag känner henne. Jag har kört henne.
Kört henne?
Matt Williams var hennes förmyndare. Det är han inte längre. Så det betyder...
... att du kunde ställa upp som volontär om du skulle vilja.
Du vill... Du vill att jag ska ta hand om henne.
Hon är en av mina stamkunder.
Jag tror hon är förtjust i mig också.
– Mollie, hon är lätt att tycka om. - Ja.
Och av fullblodssläkt.
- Fullblod? - Fullblod.
Det kan komma till användning.
Du har ett snyggt ansikte.
- Är du typen som gifter sig? - Typen som gifter sig?
- Vad menar du? – Om vi ​​blandar familjerna,
och släktens pengar flyter rätt väg, får vi dom.
Det är en fullblodsfastighet. Och hon får pengarna från sin mamma, Lizzie.
Det är en bra affär. Och helt lagligt. Inget olagligt.
Det är en klok investering.
Folk säger att du var ihop med Matt Williams ett tag.
Du pratar för mycket.
Nej, jag pratar inte för mycket.
Jag måste bara ta reda på vilken häst jag ska slå.
Jag visste inte att det var ett lopp?
Jag gillar inte hästkapplöpningar. – Jag är inte som andra hästar.
Vad? Vad sa du?
Det är sån du är.
Jag förstod det inte, men det måste vara "snygg kille" på indianspråk.
"Jag är en Osage-krigare.
För länge sedan tog Osage-folket sitt namn från floderna Missouri och Osage.
Ni-U-Kon-Ska, Mellanvattnens barn.
"Flytta bort", sa den stora vita fadern.
Från Missouri, från Arkansas, från Kansas.
Vi hamnade i främmande land.
Oklahoma, där svälten gick på dagen och hungriga vargar om natten.
Kan du hitta vargarna på bilden?"
Okej, kom igen.
"Osage var aldrig en av de fem civiliserade stammarna."
- Kommer du ihåg Blackie Thompson? - Hej pojkar.
"De fem civiliserade stammarna, Cherokee,
Chickasaw, Choctaw, Creek och Seminole."
Stå still!
Den stenen lyser i mörkret. Ge mig den.
Ta bilen, inte ringen. Den är från min far.
Vi vill inte ha bilen. Bara smycken. Du har inte gjort dig förtjänt av dem.
- Gillar du dem? - Rika indianer!
Kom igen!
- Jag går in med allt, pojkar. - Hur är det med dig, Ernest?
- Nej! Du är galen. - Jag älskar pengar! Vänd kortet!
- Ja! Sådär. - Ta chansen!
Fairfax-skit.
– Drottningen får juvelerna. - Piss!
"Gryningen var alltid en helig tid för bön."
"De kallar solen 'farfar'.
Och månen 'mamma'.
Elden 'far'.
De kallar det "blomstermåne" när små blommor
sprider sig över kullarna och prärien.
Det är många.
Så många att det känns som om Wah-kon-tah såg ner på jorden,
log och strödde godis över den."
"Wah-kon-tah betyder 'Gud'.
Du får ditt Osage-namn."
Ditt namn är Solhökskvinnan.
"Det är vad du ska kallas i nästa värld.
Ingen kan ta ditt Osage-namn från dig."
Här. Ta på den.
Vill du ha mat?
Ja.
– Vill du inte ha en bit mat? – Du har i för mycket socker.
Man kan väl aldrig bli för söt?
Det gör mig sjuk.
Bor du här ensam med din mamma?
Jag tar hand om henne.
- Och du bor hos din farbror? - Ja. Känner du honom?
– Sen så länge jag kan minnas. – Han är en trevlig man.
- Varför har du kommit? - Till vad?
– För att bo här. - Ja. Jag bor här.
Varför?
På grund av min farbror. Jag jobbar för honom.
Och din bror är Byron?
- Byron, ja. - Byron.
- Är du rädd för honom? - Min bror? Eller vem?
Din farbror.
Nej.
Nej, han... Han är kungen av Osage Hills.
Världens snällaste man. Men om du bråkar med honom vet jag inte.
Nej. Jag är egen företagare.
Jag är en affärsman.
Ja tack.
Här.
Vilken är din religion?
Jag är katolik.
Du går inte i kyrkan.
För att jag... jag har varit borta.
Varför har du inte nån man?
Jag är en man. Varför har inte en kvinna som du en?
Du har en fin hudton.
Vilken färg är det?
Min färg.
Ja, jag tycker... att den är mycket vacker.
Du har vacker hy. Du har... Du har ett fint hus.
Du låtsas bara vara strikt. Jag slår vad om att du är mjuk inuti.
Du kallade mig en prärievarg, eller hur?
Prärievarg.
Prärievargen vill ha pengar.
Ja, pengar är bra att ha. Särskilt om man är lat som jag.
Jag sover helst hela dan och festar när det blivit mörkt.
- Vad är det som är så roligt? - Tycker du om peh-tseh nee?
Whisky.
Nej. Jag gillar inte whisky. Jag älskar whisky.
Jag har bra whisky. Ingen dålig whisky.
Låt oss smaka och ta reda på det.
Nej, nej, du får inte dra för.
Va?
Vi måste vara lugna ett tag.
Ovädret är...
Det är starkt.
Så vi måste vara stilla en stund.
– Det är bra för grödorna i varje fall. - Var bara stilla.
Bill Smith.
-Ernest Burkhart. - Trevligt att träffa dig, Ernest.
Jag är Minnies man.
Du kanske mår bättre om du äter något.
Inte igen!
Han är inte så snabb. Men han är en snygg man.
– Han ser ut som en orm. - Nej det gör han inte. Som en prärievarg.
De blå ögonen.
Hans bror är också snygg. Jag gillar brodern bättre.
Den rödhåriga råttan?
Bättre än din med ansikte som en död opossum
som går omkring och latar sig därhemma.
För dig är han en possum, men för mig en kanin.
Var tysta! Prärievargen tittar ut.
Han vill ha våra pengar.
Naturligtvis vill han ha pengar, men han vill gärna slå sig ner här.
Han är inte rastlös.
Hans farbror har pengar, så det är inte pengar han är ute efter.
Han älskar dig.
Lugna dig.
Din hand på min hud.
Du ska gifta dig med mig, Mollie.
Du ska bli min fru.
Vill du det?
Kan du stå ut med hennes typ?
Jag älskar henne, Mollie. Farbror, jag tycker verkligen att hon är en dam.
Då har du hittat en fru.
Mollie.
Ernest.
Jag har känt Mollie och hennes systrar sedan de var små busungar.
Mollies bortgångne far, Nah-kah-e-se-y,
var en av mina nära vänner. En mycket älskad hjärtevän.
Han sa åt oss vita att kalla honom Jimmy,
men jag kallade honom alltid vid hans rätta namn, Nah-kah-e-se-y.
Vi hade stor respekt för varandra.
Du och jag.
Fortsätt! Sväng till höger!
Minnie.
Saknar du något, Minnie?
- Nej. – Blir du väl omhändertagen?
Ja.
Får du rätt medicin?
Du ska veta att du kan få den bästa vården om du vill.
Var inte rädd.
Så många problem vi har orsakat er alla. Förlåt.
Jag är verkligen ledsen för det.
Minnie. Min syster.
Sicklecellanemi.
Anna.
- Ernest? - Ja.
Kanske är det bäst om du sitter därute.
Vad... Varför det?
Det är bara så det är.
Snälla du.
"Det är bara så det är"? Säger du att jag ska gå ut?
Ja tack.
Okej.
Bill Smith.
Ja.
Bill Smith tog inte så väl hand om Minnie som han kunde ha gjort.
Att hon blev sjuk och dog? Så han fick hennes landområde?
Oljan borde gå till hennes systrar, din fru. Han tar pengar som Mollie har rätt till.
Mamman, Lizzie.
– Hon mår inte så bra. - Hon orkar inte länge till.
Få Osage-indianer lever över 50. Kvinnorna dör. De får många sjukdomar.
Se till att hennes land hamnar hos dig.
Förstår du?
Ja.
Minnie är borta nu. Efter henne finns...
... Reta och Anna.
Och så finns förstås Mollie.
Ja.
- Hur mår Mollie? – Hon mår bra.
Hon tar hand om den lille.
– Hon har också diabetes. - Ja.
Jag är orolig för henne. Hon är sjuk för det mesta, Kungen.
Självklart är hon det. Diabetes är ett tungt ok.
Som det står skrivet i Jobs bok: Eländets dagar är över henne.
Mollie är fortsatt stark, Kungen. Hon är stark.
Ja, hittills. Vi hoppas för alltid, men...
Hur är det med Anna? Vet du att hon har en pistol i väskan?
Vad i helvete?
Jag vet att du är om dig...
- Vad i helvete? - Din galna squaw!
Jag älskar Anna, men en dag får hon problem med fel person.
Och vad händer då?
- Sluta! - Lägg den på bordet.
- Uppför dig ordentligt. – Ingen uppför sig ordentligt här.
Såg du ugglan?
Nej.
När man ser den...
... är det tecknet på att man ska dö.
På grund av er.
Ni gifter er alla med vita män.
Vårt blod blir vitt.
Var är Anna?
- Jag vill ha Anna här. - Jag är här.
Jag vill inte ha dig. Jag vill ha Anna.
Ta dem alla tillsammans.
Den som är vitare än den. Man kan inte se att han är ett halvblod.
De är båda ett par ociviliserade skitungar enligt mig.
De små stackarna. De kan ju inte hjälpa ​​det.
En mörk och en ljus. Det är som en solförmörkelse.
Herren lade sin hand på jorden och fick den att darra till ingen nytta.
Åh, du milde.
- Tack, Anna. - Varsågod.
- Skrattar du? - Inte än, men...
Jag har filtar till mamma.
- Är du redan full? – Jag är full från igår. Du väckte mig.
- Mamma ska inte se dig sådan. - Låt mig nu vara.
- God dag, Anna. Kan du gå upprätt? - Jag är snurrig.
- Har du whisky? - Den drack du igår.
Bara min man kan dricka min whisky.
- Jag är inte din man. – Du kanske inte har nåt val.
Ska du hota mig?
- Alltså! - Uppför dig härinne, Anna.
- Gör inget dumt nu. - Du hotar mig. Gör inte det.
Jag ska berätta en hemlighet. Tror du att jag särar benen för alla män?
Jag får den känslan.
Så! Sluta! Gå ut dit.
- Du är inte annorlunda, Ernest! - Ta ut henne!
Storasyster, ta det lugnt.
Du är så söt.
Känner du mig?
- Ja. - Vad vet du om mig?
Förlåt mig, Byron Burkhart.
Anna! Sluta!
Du får inte prata med min man. Jag dödar er båda!
- Sluta. - Jag är inte din man.
Ta ut henne härifrån!
- Hon har en pistol! - Ge mig den!
Håll dig borta från vita kvinnor! Wahk' oh nohn-hohn!
Ut!
Ut med dig!
Vilddjur!
Kom igen, Charlie. Det är precis här.
En fransk soldat kom fram och ville ta grytan.
Jag såg hans ben bli bortsprängda.
Många av dem kom tillbaka så här. De darrade.
Du.
Hörde du att de hittade Charlie Whitehorn död?
- Ja. Vem hade gjort det? - Jag vet inte.
- Var det hans fru? - Mest troligt.
Anna...
Jag tar hem henne nu.
Du är...
...vild.
Anna? Anna, mahn-theen eh-txahn. Byron väntar. Kom.
Kom igen.
Du är min bästa present.
Är jag din favorit?
Ja.
Stanna här med mig.
- Anna, kom igen. - Sluta banka!
Ska jag gå nu, Ernest?
Ja.
Du vill inte ha mig här, eller hur? Du vill bli av med mig, din orm.
Du är rädd att jag säger för mycket.
Ja, jag kan se att du är rädd.
- Du ser bättre ut. - Tack för det, syster.
Du är min rikedom, vet du det?
- Stanna hemma ikväll. - Du oroar dig för mycket, oh-theh-zhoo.
- Kom, så åker vi. - Okej.
Låt oss få lite mer att dricka.
– Nej, jag kör dig hem, Anna. – Nej, du kör mig till Whizbang.
Byron kör hem henne.
– Jag är för full. - Det säger du inte.
Han kör hem henne.
Mollie. Det gäller din syster, Anna.
Kom hit. Kom älskling. Kom hit.
Kom.
Är det din syster, Anna Brown?
Ursäkta. Är det din syster, Anna Brown?
Ja.
Två medlemmar av stammen, Anna Brown och Charles Whitehorn,
har båda mördats. Deahn-shdah-heh mördar oss.
Anna Browns familj har samlat in pengar, en summa på mellan
2 000 och 5 000 dollar, för att få mördaren gripen och dömd.
Mollie Burkhart har anställt en privatdetektiv.
När pengarna började komma in borde vi ha vetat att något följde med.
Det är den vite mannens pengar.
Det är inte vad vi fick lära oss i Missouri, Arkansas och Kansas.
Något har kommit till vårt reservat som inte hör hemma här,
och det är dom. De är som gamar som kretsar runt vårt folk.
De skär benen rena och lämnar inget efter sig.
När vi lämnade Missouri lämnade vi inte ens våra döda spädbarn bakom oss.
Vi begravde dem och våra krigare red över dem
för att visa alla att vi aldrig lämnar denna plats igen.
Vi dör här till den sista av oss.
Nästa.
Mollie. Min sorg kan inte uttryckas i ord,
men nu är hon hos Herren. Hon är hos Herren.
De gifter sig med våra unga kvinnor.
Jag anställer några av dem.
De säger att de är mina vänner, men det tror jag inte på.
Vissa av dem gör ingenting. De går runt som om de äger allt.
- Stå stilla, mina herrar. - Ja!
De är landstrykare. Nee-shdah-heh, enkla vagabonder.
Vi kan inte räkna med hjälp från kommunen.
Vi kan inte be staten Oklahoma om hjälp.
Hur kunde vi nånsin tro att de skulle göra det?
Vi var här före dem. Detta är vårt hemland som vi kom till.
Ja.
Vi har våra barn här för att Moder Jord har tillåtit oss det.
Ingen tar bort oss från denna jord förrän Gud kallar oss alla hem.
Ja.
Vi måste förstå det, och vi måste förstå ondskan som har kommit.
– Ni har något den vill ha. - Ja.
Den ville inte ha er när vi kom från folkmordet.
Men här är nu de ursprungliga 25 familjerna i detta rum.
- Ja. - Och vi kommer att följa med dig.
Det gamla talesättet säger att om en Osage dödas av en fiende,
låt honom inte dö ensam. Slut er till dem.
Så vi kan komma till himlen som krigare.
Vi måste förändras, men innan vi gör det måste vi vara
som eld här på jorden och ta bort allt som står i vår väg.
Jag ber om rådets stöd.
Alla ni män. Och våra kvinnor, dessa mammor, dessaee-nahnher.
Alla våra äldre har kommit genom detta landskap
och allt vi vet är att vi har varandra.
Vi har Herren som har varit god mot oss.
Allt annat... Vi bad aldrig om det goda livet.
Vi bad bara om livet. Och det vill jag be om nu.
Att vi får ett liv för de barn som kommer.
Vår tid är förbi.
Vi närmar oss solnedgången, men deras tid har precis börjat.
Jag vill att de ska vara Osage som gåvan mormor gav mig.
Som gåvan mormor gav er.
Tack, hövding.
Jag vill gärna lägga tusen dollar ovanpå den där belöningen.
För all information om morden.
Så om någon vet något om dem, kom gärna till mig.
Ni vet var jag är. Jag är lätt att hitta.
Tack, Mr. Hale. Er vänskap har alltid uppskattats.
Jag kommer att göra allt för att hjälpa Osage-folket i deras tid av nöd.
I deras jämmerdal.
Jag föreslår att vi skickar Barney McBride till Washington.
– Jag stöder förslaget. - Mr. McBride, Mrs. McBride.
Ja, hövding.
Resolution 23. Mr. McBride reser till Washington D C
och träffar Kommisionen för indianfrågor,
där han ska be om privatutredare och extra poliser
för att utreda alla dessa dödsfall.
– Accepterar du uppdraget? - Ja.
Bill. Reta.
God dag, Ernest.
Så du är... Är du här nu?
Reta tröstade mig när Minnie dog.
Lämna smyckena på henne här.
Jag gör det så att ingen märker det.
Nej, kom igen, Frank. Låt dem vara kvar den här gången. För min skull.
– Det är min frus syster. - Här.
25 dollar för att hyra en rostig bil?
1 650 $ för en mahogny kista?
– Det är Osage-priser. Tror du att jag är dum? – Nej, alla betalar lika mycket.
Sluta. Hela McAllisters begravning kostade inte mer än 300.
- Två tusen dollar, Frank? – McAllisters dotter var bara ett barn.
Jag ska prata med Kung Hale om det. Vi får se vad han säger.
Jag kan lägga henne i en trälåda om du vill.
Jag vill inte ha en trälåda. Du tar Osage-priser.
Din fru ville till och med ha en öppen kista.
Det finns ju inget ansikte. Varför skulle hon vilja ha den öppen?
- Försöker du stjäla våra pengar? - Det är inte...
Det är inte era pengar.
Du kan lätt skaffa mer pengar och betala min räkning.
Jag jobbar för mina pengar.
Som Herren säger: Man sår och man skördar, Ernest.
När såg du senast en osage arbeta?
Din syster, Anna, lämnar efter sig en förmögenhet på cirka 100 000 dollar.
De testamenteras till er mamma, Lizzie Q, till dig, Mollie, och dig, Reta.
Det är en ansenlig summa pengar.
Tall Chief har engagerat Emmett Millers blackface-varieté till hans födelsedag.
Så jag tänkte: "Varför gör vi inte nåt sånt med pengarna?"
Vi kan ha en stadsfest och bjuda in en orkester...
Det är ingen idé att prata med den mannen.
Ondska omger mitt hjärta.
Ofta gråter jag, och ondskan kring mitt hjärta kommer ut ur mina ögon.
Jag stänger mitt hjärta och håller det goda kvar därinne. Men hatet kommer.
De säger att jag borde döda de vita män som dödade min familj.
Mrs. Burkhart. Bill Burns. Jag klarar upp brott.
Här är mitt visitkort. Jag har adresser i New York, London, Paris,
Montreal, Chicago, Los Angeles, Kairo, Berlin, Boston, där laglydiga medborgare...
- Mr. Barney McBride? - Ja.
Telegram till er.
– VAR FÖRSIKTIG – STOPP
... hos Anna för att bekräfta Byrons historia.
Jag gick dit och jag hittade hennes alligatorskinnväska.
Detta tyder på att Byron inte ljuger, utan körde hem henne.
Min bror ljuger inte.
Din yngsta syster, Minnie, som dog för två år sedan,
- var gift med en Bill Smith. - Ja.
Och det här är samma Bill Smith som nu är gift med din syster Reta?
Ja.
Samma Bill Smith.
Två systrar.
Mr. Smith är en flitig man. Han pratar med folk i stan
och utreder själv Annas död.
- Tack för det, sheriff. – Det var synd att det var så lite.
Visste du det?
Gjorde du?
Ja.
– Körde du direkt hem till Mollie? – Inte direkt.
- Så vart körde du? – Till kyrkogården bortom Florers butik.
Hon ville se sitt landområde och besöka sin far.
Jag kan inte besöka min pappa med det flygiga håret.
Vet du att jag ska ha en liten?
- Herregud. Nej. - Det är sant.
Hon borde också heta Minnie.
Säg hej till Minnie från mig.
Visste du att Anna var gravid?
Anna?
Ja.
Anna var gravid.
– Hon var gravid. - Sa han att det var Byron?
Nej.
Jag?
Nej. Nej.
Se till att vi inte blir inblandade.
Mr. Smith är ganska säker på vem som dödade din syster.
Han säger att han kommer att berätta för oss alla när han har bevisen.
Och vad... Vad har han fått reda på?
Jag vet inte än.
- Vad har han fått reda på? - Ingenting.
Jag ska ut till Blackie's.
Angående det vi pratade om...
- Om det, ja. – För att se vad han säger.
Just det.
Ja. Ja! Fan, vad rika vi ska bli ikväll!
- Ernest. - Var är Blackie?
- Så där är det. - Ja.
- Osagegravar. - Det är vidrigt arbete.
- Det är smutsigt. - Riktigt smutsigt.
Vill du göra något som betalar sig?
Jobba inte med de där ligisterna. Använd ditt huvud. Använd hjärnan.
Hale har pratat om att vi kan gå samman.
Känner du Bill Smith? Han går runt och pratar en del.
Om nu nån... nackade Bill Smith och Reta...
Om hon var borta skulle alla pengar gå till min svärmor, Lizzie Q,
och sedan skulle mina barn ärva dom. Det är en bra affär. Riktigt bra.
- För dig, ja. - För alla.
De är ofta hemifrån. Det är bara att gå in och vänta,
och när de kommer hem tar du dem.
Reta har en tre-fyra diamanter. Hon har flera örhängen.
Bill Smith har alltid 2-300 i fickan. Dom kan du ta.
Och jag vet att Hale kommer att betala dig en tusenlapp för jobbet.
Låter det inte bra, Blackie?
Känner du till min lilla Buick sportbil?
– Den röda du alltid tittar på. - Ja?
Jag slänger in min Buick också. Den är försäkrad över värdet.
Jag får försäkringspengarna och du får bilen.
Det är bara en liten sak mellan oss två. Hale behöver inte få veta något om det.
– Det är väldigt generöst. - Du är en jävla girig jude, Ernest.
Jag bara älskar pengar.
Det är rätt. Nästan lika mycket som jag älskar min fru.
Ernest?
Ja.
Kom hit.
Vad är det?
- Mår du bättre än i morse? - Lite.
Ja. Du behöver bara sova.
Sömn är det viktigaste nu.
Jag sover inte längre.
Jag vet. Försök bara. Försök att sova lite.
Försök nu.
Jag vet inte ens om du älskar mig längre.
Mollie, visst älskar jag dig.
Jag behöver dig.
Jag är här, Mollie. Jag är här.
Jag älskar dig.
Försöker du väcka barnen?
Du väcker barnen.
De kallar det "insulin". Det är från Toronto och är dyrt.
Det är bara fem som har råd.
Den är inte officiellt till salu än, men Bill Hale har skaffat den åt dig.
Hörde du det, älskling?
- Det här. - Den.
Från bukspottkörteln på en ko.
Vi får den en gång i veckan.
Oh, jisses.
Jag måste säga. Bukspottkörteln hos en ko.
Diabetes kan vara otäckt.
- Har du ätit den senaste timmen? - Nej.
Lyft upp blusen, tack.
- Har du druckit något? - Getmjölk. Pannkakor.
Hon har också fått kola och bacon. Nu är det bara att berätta för dem.
De måste få veta.
Om du inte slutar äta sötsaker är detta till ingen nytta.
Du kommer att tappa fötterna eller ännu värre om du äter som en vit.
Hörde du det?
Det är okej.
Helvete.
- Blackie, sluta! - Piss!
- För helvete, Blackie. Sluta! - Vart ska du?
Försök fånga mig!
Hej där!
Så du har tagit fram Buicken.
Sätt dig in. Sätt dig in!
Byron.
Broder, kom hit.
- Där? - Ja här.
Gå ner på knä, Ernest.
Ner på knä.
Har du kommit överens med Blackie Thompson
om att stjäla din bil så att du kunde få ut försäkringen?
Jag...
Ja, det gjorde jag.
Jaha. Blackie har åkt fast för att ha stulit din bil.
Vad skulle du göra?
Jag ville se till att han tog sig an Bill och Reta.
Så vem tar nu hand om Bill Smith och hans filt?
Jag vet inte.
Ta bort boken.
Förlåt.
Okej, res dig upp.
Stå upp.
Armbågar på bordet.
Jag är frimurare av 32:a graden.
Jag är besjälad...
... av förtroende, tillit och ansvar, bland annat.
Ja.
Vet du vad det är?
Nej.
Helvete.
Upp med dig! Sätt dig där borta.
Har du problem med att kontrollera din fru?
Nej.
Hon har anlitat en privatdetektiv som nosar runt och skapar oönskade blickar.
Hon fick stamrådet att betala för Barney McBrides resa till Washington.
Hon är en väldigt viljestark kvinna och hon gör det svårare för dig.
Förlåt, Kungen. Hon är bara... Hon är bara envis.
Ernest, min stiliga pojke.
Vad tror du kommer att hända med Mollie och de andra?
Jag älskar dem, men tiden går och de försvinner.
Deras tid är förbi.
Det är över. Väck.
Ernest, blixten slår inte ner och hindrar det från att hända. Det kommer att ske.
Oljerättigheterna måste gå till Mollie.
Inte till hennes mamma, inte till systern Reta eller Bill Smith.
- Ja. – Du måste ha kontroll över ditt hem.
Hör du mig?
Ja, Kungen.
RASUPPROR.
175 DÖDADE, 300 SKJUTNA.
NEGERKVARTER I LÅGOR.
INTE ENS DEN NYA METODISTKYRKAN SKONADES.
DAGEN EFTER SÅG "LILLA AFRIKA" UT SÅ HÄR.
Världsmästare i lasso, Henry Grammer.
Länets finaste och största sprithandlare.
Se alla dessa band. Är det guld, Henry?
Bättre än guld. Erkännande.
Henry, jag behöver någon som kan göra ett jobb.
En som kan åta sig att fixa en gubbe och hans filt.
Inte vem som helst. Nån som kan göra det ordentligt.
Det måste vara båda på en gång.
Så det går inte med förgiftad whisky. Det måste vara idiotsäkert.
- John? - Ja.
Sätt upp den i huset åt mig.
– Maggie får inte se det. - Så hon har ögon, Henry.
Hon såg mig senast och...
Ge det till mig.
Varför frågar du inte Blackie Thompson?
- Tja... - Blackie?
Han... Han sitter inne just nu.
Berätta varför.
Jag rörde till det och... Säg det du.
Han fick den dumma idén att åka fast för försäkringsbedrägeri med bilen.
– Lite otur. – Det får man säga.
Hur är det med Dick Gregg?
Nej. Dick är efterlyst i Arkansas.
Och i Kansas. Han lever så gömd att han inte ens hittar sig själv.
Du behöver dynamit.
Med sprängämnen är du säker på att få båda på en gång.
Ett par rör under huset.
Nitro eller dynamit.
Så ryker dom.
Acie Kirby kan klara det.
Acie? - Ja.
- Var är han? - Ingen aning. Han drar omkring.
Han kanske vet.
- John? - Ja.
Var gömmer sig Acie Kirby just nu?
Jag vet inte. Han gömmer sig förmodligen i sitt gamla hål någonstans.
Så stick upp till ladan efter en spade och gräv ut honom.
Nu?
Okej, jag ska se om jag kan hitta honom.
Acie Kirby.
Acie. Få tag i honom.
Redo?
Kom.
- God dag. - Mrs. Burkhart.
Lägg den bara här.
Vad?
Mina herrar, jag måste be er gå ut ett ögonblick,
medan jag talar med min fru.
- Utanför? - Naturligtvis.
Bara ett ögonblick.
Nå? Och nu då?
Vi behöver insulinet. Vad är det nu, Mollie?
Okej.
Okej...
Om ni bara ger det till mig så kan jag nog göra det.
- Vill du ge henne sprutan? - Ja.
– Bill Hale har gett oss uppdraget. – Ja, men det är bara så det är just nu.
– Vi behöver ändå få betalt för besöket. – För resan hit. Bensin, tid...
- Ska ni ta betalt för det här rånet! – Det är bara rättvist.
Ni ska få tillbaka det.
Stick iväg nu.
Fan också.
Här har du.
Du fick mig att skicka iväg läkarna. Läkarna.
Är jag läkare? Är du läkare?
Så jävla envis. Låt dem göra sitt jobb...
Så jag är läkare? Läkare och sjuksköterska
och hushållerska och barnskötare och allt annat.
Det hjälper inte.
Det är ingen idé.
Kung Hale har gett dig den. Det var en present från honom.
Fem personer i hela världen får det, och du är en av dem.
Du är en av de lyckliga. Tänk på barnen. Det räddar ditt liv.
Men nej, du vet allt. Med dina indianska seder.
Tror du att medicinmän och alla deras rötter och örter
kommer att göra dig frisk? Och all den skiten?
Du har rätt, Mollie! Det är riktig medicin!
Tror du... Tror du att någon vill skada dig?
Tror du att jag vill skada dig?
Tror du det?
Nu är det bara att ge det en chans.
Det måste kanske bli värre innan det blir bättre, Mollie.
Jag tar hand om dig.
Ingen... ingen kommer att göra dig något om jag kan hindra det.
Gapa.
- Hur mår du, Henry? - Bra. Ibland lite nedstämd.
Det är ingen sjukdom.
Han är frisk som en nötkärna. Visst, Henry? Sund som en häst.
Ja, det är han.
- Så vad ska du göra? Döda indianen? - Ja, hur visste du det?
Akta dig du.
Nej, han behöver bara bli försäkrad. En ren formalitet, men nödvändig.
- Och min nedstämdhet? – Whisky tar hand om den.
Var försiktig.
Det ser inte så bra ut, Bill. Det är svårt att motivera.
Han är skyldig mig mycket pengar.
Bill, min förmyndare ger mig inte det jag har rätt till.
- Vad behöver du? – Jag vill köpa lite sprit.
– Nej, det kommer att skada dig. – Det var vad läkaren sa.
Han vet inte vad han pratar om.
- Kom, Henry. - Hej, Pearl.
– Min fru kastar ögon på Roy Bunch. - Vad?
– Min fru tittar åt Roy Bunch. - Än sen då?
Du har framgång hos kvinnor.
Var nöjd med det du har. Gör inget dumt.
– Jag vill skada mig själv. – Det är ingen utväg för en man.
En man har rätt till sin frus respekt. Jag vill inte vara här längre.
Jag skäms över att vara en Osage-indian.
Ge mig lite sprit eller en pistol.
Henry, du har det bra med Pearl. Gör inget dumt nu.
Jag behöver dig min vän.
Henry, nej... Vad gör du här?
- Vad hade du väntat dig? - Henry!
- Ska du få röra min fru? - Få ut honom!
Håll dig borta från min fru! Håll dig borta från min fru!
Jag har inte gjort dig något.
Jag är trött på att be om saker när jag själv har råd att betala.
- Henry, din förmyndare kommer. – Vem säger hur du ska använda dina pengar?
- Sluta. – Mina förfäder var fria innan du kom hit.
- Tror du att du är bättre än jag? Gör du? - Kom igen.
Jag sa att du inte ska göra något dumt. Du slog Roy Bunch.
Jag knockade honom, pastor Hale.
- Varför tar du hand om honom? – För att han är deprimerad.
– Han försökte ta sitt liv förra året. - Gjorde han?
Jag tar hand om mannen för han är min granne och bästa vän.
Där ligger också 25 000 dollar.
Jag har tecknat en försäkring på honom. Mot vad han är skyldig mig.
Om han hinner gå bort före nyår så förlorar jag dem.
Han måste hållas vid liv några månader till.
Jag kanske till och med får hans oljerättigheter.
Det är något du behöver veta.
Det är Mollies första man som ligger där på golvet.
- Vad menar du med "första man"? – Osageindianer skiljer sig inte.
Och de var gifta. De gifte sig med en ceremoni i reservatet.
Vad menar du? Är hon fortfarande gift med honom?
Nej, de var bara 15. Det är en tradition. Betyder ingenting.
Jag skulle säga det om jag var gift. Hon sa ingenting.
Hur är hon mot dig?
Hon behandlar mig väl. Hon är en bra kvinna.
Låt henne ha sina hemligheter. Då kan du också ha dina.
Finns det andra?
Pitts Beaty vill att klanen ska hitta Annas mördare.
Han sa... de hjälper till att ta bort de lata männen från staden.
Pitts och hans klan vill bestämma här men det får dom inte.
De borde låta polisen göra sitt jobb.
Jag bryr mig inte om Ku Klux Klan, Mollie.
De är sugna på makt.
Men den får dom inte.
Finns det andra?
Stammen försökte med Barney McBride.
Han kom inte tillbaka.
Vi anlitade en privatdetektiv, men...
Fick han betalt?
- Ja. - Han stack iväg, va?
Ernest, visst stack han iväg?
Ja. Det verkar så, Kungen. Det ser ut som det.
Vi måste vara försiktigare med hur vi spenderar Mollies pengar.
Det är ingen kritik, jag vill bara säga:
- Du köpte en gård. - Ja.
Utan att fråga mig. Det borde du nog ha gjort. Jag är här för dig, Ernest.
För er båda.
Du träffade Mollie på grund av mig. Du är här på grund av mig.
Låt mig hjälpa dig. Låt mig ge dig några goda råd. Vägleda dig.
Judson berättade inte för mig om svinsjukdomen,
men jag lärde mig läxan, Kungen. Det ska inte att hända igen.
Det var en dålig investering, helt enkelt.
Mollie?
Du verkar annorlunda ikväll. Vad är det?
Ja, det kan lika gärna vara nu...
– Mollie är gravid. - Vad?
Herregud!
- Jaså är hon? - Ja.
Ja, vi har fått veta att Mollie är med barn, Kungen.
Herregud.
Det är en välsignelse för hemmet.
– Vilken fin överraskning. Grattis. - Tack.
- Grattis. - Tack.
– Vad fint. - Tack, Willie.
Henry! Kom in. Vi har precis fått en underbar nyhet.
Mollie är gravid igen.
Jag tror att det är en tjej. Jag har aldrig fel.
Grattis.
Vi måste börja på en filt till barnet.
Grattis.
Ursäkta att jag avbryter. Farbror, jag måste prata med dig.
Självklart. Sitt där borta. Jag behöver bara prata med dem.
- Vänta på mig där borta. - Tack.
Har du legat med henne under sjukdomen?
Hon är min fru, Kungen. Det är sånt som händer.
Kanske är det bara din perversion.
Ja, Gud välsigne dig och barnet.
Första man?
Kan han då göra anspråk på familjen?
- Henry. - Farbror.
Ramsey, jag vet att du har det svårt.
Många barn. En sju eller åtta stycken?
Ja, jag har ett helt gäng.
Kung Bill Hale undrar om du vill ha ett jobb. En som behöver fixas.
Det kan jag inte. Jag har aldrig åtagit mig den sortens arbete.
Det är en indian.
Det var en annan sak.
- Vet du vem Henry Roan är? - Ja.
Så vad säger du?
Lyssna. Du följer med mig.
Jag köper en sportbil till dig så att du kan köra ut och göra det.
Det behövs mer än en sportbil för att få mitt liv på rätt spår.
Vi ska nog bli överens. Oroa dig inte för om det.
Indianen är melankolisk.
Han har försökt begå självmord två gånger säger Hale.
Det ska se ut som att Roan gjorde det själv.
Rakt i huvudet. Förstår du? I huvudet.
– Då kommer riddarna marscherande, Pitts. - Hej, Ernest.
Ernest ordnade ett möte med indianen i Fairfax.
- Det här är John Ramsey. - Henry. God dag.
Vi satt ner. Han luktade whisky.
Är du ute efter lite sprit?
– Jag sa att jag sålde. – Då har du kommit till rätt.
Vi skulle mötas på vägen som går genom Sol Smiths åker vid tiotiden.
Titta här, kompis. Titta vad jag hittade nere i hålet.
Ta bara hand om dig själv.
Det vänder levern ut och in.
När jag träffat indianen några gånger kom vi att gilla varandra.
Man måste respektera hans problem.
Vi gick också till Mrs. Mackies ställe.
Han tog det! Vad är det för en sheriff som går runt och säljer kokain?
Säg det du!
Det fortsatte ett tag. Jag försökte samla lite mod.
En dag bestämde jag mig för att göra det när tillfället dök upp.
Jag kom överens med indianen om att ordna sprit och några tjejer,
sen skulle vi träffas ute på Smiths åker.
Den smakar bättre än den förra vi fick.
Helvete.
- Har du tid? - Ja. Se efter Cowboy åt mig.
- Vad är det? - Var är Hale?
Jag vet inte. Whizbang, Pawhuska. Varför?
- Det är klart. - Är det? Var gjorde du det?
Ute på vägen som går genom Sol Smiths åker.
Den här vill jag inte ha längre.
- John. – Jag vill inte ha den längre.
Henry Roan är död.
Tog han sitt liv?
Jag vet inte.
Han var alltid sorgsen.
Alltid.
- Du kände honom väl, eller hur? – Sedan vi var barn.
Vet din farbror om det? De var vänner.
Ja. Han vet.
Blev han mördad?
Har ingen aning.
Han försökte ta sitt liv förra året.
Visste du det?
Blev han mördad eller tog han sitt eget liv? Vet du?
Jag vet inte.
Roy Bunch har pratat mycket om att döda honom.
Han ligger med hans fru, så... Det säger sig självt.
Han kanske bara tog sitt liv som du sa.
Det måste vara självmord. Han var tvungen att lämna pistolen efter sig.
Jag sa det till honom också. Precis som du informerade mig.
Jag vet inte varför han kom med den. Jag sa det till honom.
Sa du att det skulle sitta i pannan? Det var i nacken.
Kan det bli enklare! Pannan fram och nacken bak!
Det skulle se ut som självmord.
Det ser ut som mord. Det var inte meningen att det skulle bli så.
Jag sa pannan. Precis som du bad mig om. Jag lovar. Jag svär vid mina barn.
- Gör inte det. Lugna dig. – Jag svär vid mina barn.
Du ska inte svära vid dina barn. Det låter dumt.
Jag är ingen idiot.
Vad är det här, Kungen?
Skrämlampor. De sätter upp dom för att hålla mördaren borta.
Där är han. Kör fram dit.
Hej Roy. Roy!
Du borde inte bli kvar här just nu.
Det är bäst du sticker härifrån, för sheriffen kommer att anklaga dig för mord.
De vet att du ville skjuta Henry.
Om jag flyr verkar jag skyldig. Och det är jag inte.
Om du flyr...
Om du inte flyr hamnar du i fängelse, skyldig eller inte.
Det är bara ett råd från en vän. Jag skulle ha stuckit iväg.
Tack Bill. Det tror jag inte att jag gör.
Och du är inte min vän. Jag tar chansen och stannar i Fairfax.
Du är av Himlens folk.
Lilla Anna.
Ditt namn är Wah hre lum pa.
Vad är detta för en sjukdom, Mollie?
Den förgör oss, dag efter dag.
Minnie dog av den.
Mamma också.
Anna blev skjuten.
Filten är som ett mål på vår rygg.
Kan vi inte bara flytta? Till Colorado Springs.
Hur skulle det gå till. Jag kan inte göra resan.
- Vem ska ta hand om dig, Mollie? – Jag har Ernest och mina barn.
Ernest tar hand om mig. Så gott han kan.
- Nettie? - Ja.
Kan min syster få rostat bröd?
- Ja. Och lite mer kaffe? - Tack.
Lillasyster.
Tack.
– Så nu bor du och Mollie också i stan? – Ja, nu är vi här.
Du bor fint här, Bill. Väldigt trevligt.
Tack, Ernest. Bröderna Shoun gav oss ett bra erbjudande.
– De lämnade några fina saker till oss. - Jaså, gjorde dom?
Inte lika snygga som dom du köpte, men bra nog för oss.
Ja, du vet Mollie. Hon gillar fina saker så...
Inte så mycket som du.
Det låter nästan som att du kallar mig en squaw-man.
Nej, jag skulle aldrig kalla en annan man det.
Nej.
Jag menade inget illa.
Vill du ha en drink?
Ja, jag tar gärna en om du bjuder.
Nej.
- Varför frågade du då? - Du verkar nervös, det var bara därför.
Saken är den, Bill, att jag har inga nerver. Inga alls.
Jag gillar bara inte att prata med dig. Det är mest därför.
- Har jag stört dig, Ernest? - Stört mig? Nej då.
Det är bara ditt uppträdande som stör mig. Inget annat.
Så här skapade Herren mig. Jag kan inte göra något åt ​​det.
Nej det kan du inte.
Om du inte dödar mig. Eller är det din storebrors jobb?
Mollie? Vi åker hem nu älskling.
- Jim? - Myrtie?
Om du har något speciellt i huset, få undan det snabbt.
Ja.
David?
- Är allt okej? - Ja. Jag ska på tjurvisning i Fort Worth.
Hitta Acie Kirby och säg honom att det är dags för Smith-jobbet.
Hör du mig?
Jag känner honom inte. Jag känner inte Acie Kirby.
- Var hittar han Acie? - Hitta John Ramsey. Han vet det.
Hitta John Ramsey. Be honom säga Acie att det är dags. Vi kör till Fort Worth.
Vi kör till Fort Worth.
Visa mig att du förstår.
Ja, jag har förstått. Jag ska hitta Ramsey och säga till honom.
- John? - Ja det är jag.
Jag har ett meddelande från Kung Hale.
Du måste hitta Acie Kirby och be honom fixa Bill och Reta.
- Det ska göras nu, John. - Jag kan inte. Min fru är sjuk.
– Min fru är också sjuk. - Varför gör du det inte själv?
Varför måste nån som jag alltid göra ditt jobb?
För jag känner inte Acie Kirby.
Jag vet inte hur han ser ut.
Jag skulle vilja, men jag vet inte hur han ser ut. Ledsen.
Okej, jag kan göra det, bara inte just nu.
Inte just nu? Det måste göras omedelbart. Hale kan inte vänta.
Det måste ske med en gång!. Nu!
Du är väldigt påstridig, Ernest. Jag måste gå tillbaka till jobbet.
Du får en chans till, John. Det är allt. En chans.
Jag säger till Kung Hale att du gör det nu.
– Jag vill inte bli av med mitt jobb. – Du har inget val! Gör det nu.
- Jag försöker vara snäll, John. – Jag ska nog fixa det.
- Jag ska göra det. - Ja det måste du. Nu, John.
Acie? Acie?
- Ja. - Det är John. Skjut inte.
Har du rören med dig?
Mamma! Mamma!
Var har du varit?
– Hos Reta. - Du skulle stanna hemma.
Kom hit.
- Deras grabb har ont i örat. - Tråkigt.
Och Bill är inte så snäll mot Reta när jag inte är där.
Hör på Mollie...
Jag vill inte att du går ut så mycket, med allt som händer.
– Jag var bara hos min syster. – Du och barnen måste stanna hemma.
Okej?
- Vad i fridens namn! - Vad var det?
Jag vet inte!
Vera!
Vera?
Lizzy?
- Vad händer? - Cowboy till mamma.
Det är som i Tulsa.
– Det är glas överallt! - Vad hände?
Vems hus är det?
– Det är Bills och Retas! - Bills och Retas hus!
– Nettie bor i bakrummet! - Nettie Berkshire bor här!
- Nettie! - Det är Bill Smith!
Skjut mig! Skjut mig, för fan!
Skjut mig!
Där är Reta! Reta är här!
Det är Reta. Skynda dig!
- Hör du mig, Reta? - Reta?
Jag tror att hon är död.
Mamma! Mamma! Mamma!
Mamma! Mamma!
Ernest?
Välkommen till Fort Worth boskapsutställning och rodeo.
Du kan gå över till Bana 1 och träffa rodeomästaren Henry Grammer.
Få en autograf och prata med honom på Bana 1.
För mycket dynamit.
Du är övertydlig, Bill.
Nettie, hembiträdet. De hittar fortfarande bitar av henne.
Mollie Burkhart, inkompetent. Landområde 285.
Tre två ett.
Vill du ha 300 dollar att åka till Washington för?
Ja.
Det är en tuff resa för en försvagad kvinna, Mollie.
Jag kan inte ge dig pengarna eller låta dig resa.
Jag skulle göra dig och dina barn en otjänst.
Jag vill resa nu för jag lever inte så mycket längre.
Det kan vara det sista jag gör.
- Trevligt att se dig. Tack, hövding. - Hövding Bonniecastle.
President Coolidge, mina damer och herrar, titta här.
Tre två ett.
Herr. president Mollie Burkhart. De måste skicka hjälp.
Människor mördas i Osage. Polisen gör ingenting.
Jag förlorade min mamma och mina systrar.
Massor av Osage-indianer dödas för oljepengarna.
Ja. Tack.
Tack.
Ge din fru insulinet.
Och... lite av det här.
Hela den här flaskan.
- Se till att du doserar det rätt, Ernest. - Ge det till henne regelbundet.
– Det lugnar henne bara. - Inget annat. Hon håller sig bara lugn.
Samma tid varje dag. En halvtimme före måltid.
Hela flaskan.
Ernest, tror du på Bibeln?
- Ja. - De uråldriga miraklen?
Tror du att ett mirakel kommer att få det att försvinna?
Sånt händer inte längre.
Jag vet.
Jag vet inte, Kungen. Hon har åkt till Washington, så...
Jag måste bara... lugna ner henne, eller hur?
- Ja. - Bara lugna ner henne.
Jag är rädd, Sho-meen-kah.
Vad är du rädd för?
Jag är rädd för att äta hemma.
Varför är du rädd för att äta i ditt eget hus?
Jag är rädd.
Vem tror du vill skada dig?
Jag vill flytta ner sängen till det inre rummet.
Vi ska bara äta mat som Vera lagat. Ingen annan.
Lilla Anna har kikhosta.
Hon behöver vård.
Hon ska bo hos bror och syster Bigheart.
Då kommer hon att må bättre. Det kommer att bota hennes hosta.
Mamma!
Ernest, du hämtar mitt insulin från tåget. Bara du.
Inte bröderna Shoun.
Ja, Mollie.
Min mamma kom till mig. Hon bad mig dansa med henne.
Jag svarade att jag inte längre kan dansa.
Hon sa att jag var döende.
Hon ville inte att jag skulle dö ensam.
Drömmar kan kännas som att man dör...
... en liten stund, och sen... sen kommer man tillbaka.
Hon sa att mannen är här.
Vilken man?
Mannen med hatten.
Jag vill prata med mannen med hatten.
Ja, men det finns många män med hattar.
Vila nu.
Mr. Burkhart?
Vem är det?
Tom White. Jag kommer från den federala polisen.
God dag.
Federala... Vad? Vad är det?
Jag skickades hit från Washington för att titta på morden.
Titta... Titta på vad om dem?
Vem som ligger bakom.
Är du en detektiv? Från Pinkerton eller vad?
Nej, jag har alltid varit en Texas Ranger.
Jag arbetar nu för regeringen. Det kallas undersökningsbyrån.
Om du har några frågor ska du prata med sheriffen.
– Han kan nog hjälpa dig. – Ja, jag har pratat med honom.
Jag kom för att prata med Mollie Burkhart, vars systrar och mamma är döda.
Mollie? Ja, hon är min... Hon är min fru.
Hon är sjuk, väldigt sjuk just nu. Jag är hennes man, Ernest Burkhart, så...
Kom tillbaka en annan gång, men just nu mår hon inte så bra.
- Vad sägs om imorgon? - I morgon? Nej...det är för tidigt.
Det är bara... Hon mår som sagt inte så bra.
Men du kan komma tillbaka på fredag.
Är hon hemma?
Hon har diabetes, förstår du?
- Har hon det? - Ja.
Hon vilar just nu och jag tar hand om henne.
Kom tillbaka på fredag, okej?
- Fredag? – Ja, fredag.
Då gör jag det. Tack.
Det är John Wren, vän till kusin Mary. Han söker släktingar här.
– Välkommen till Osageland. - Tack.
Välkommen till Fairfax.
Välkommen till Wahzhazhe.
Tack. Jag fick höra att jag har Osage-släktingar i Hominy.
Var kommer du ifrån?
Jag måste prata med dig, Kungen. Ursäkta.
- Inte nu. Du får vänta. - Jag kan inte. De kom hem till mig.
- Och nu då? - Jag måste prata med dig.
Vad är det?
Ernest?
Jag är rädd, Kungen. De kom hem till mig. Privatdetektiver.
- Hem till dig? - Ja.
- Vad sa de? – Jag vet inte vad de vill. De kom.
- Vad gjorde du? - Jag är bekymrad. De vet något.
De vet att vi har gjort något.
- Kungen, vi måste prata om det. – Nu ska du ta det lugnt.
- Förstår du? Ta dig samman. - Ja.
– Ta dig samman och lugna dig. - Jag försöker.
- Lugna ner dig. Nu! Just nu. - När kan vi prata...
– Vi pratar om det senare. Inte nu. - Okej.
- Kungen... - Inte nu.
Är du här för att McBride dödades? Den vita killen.
Eller för att vi åkte till Washington och gav regeringen 20 000 dollar?
Det är inte för sent att ta reda på vem som har gjort det.
Vem? Vi har så många dödsfall att vi inte kan räkna dem.
– Flera hundra. – Förr i tiden gjorde vi motstånd.
För 20 år sedan, när jag slogs under Boxarupproret,
kunde jag se fienden. Jag visste vem jag skulle döda.
Om vi ​​kunde hitta mördarna skulle vi döda dem.
Nej, nej, nej. Henry Roan är skyldig mig 25 000 dollar.
Han har varit död i månader! Ge mig nu mina Henry Roan-pengar.
Prata med Denver om det. De bestrider kravet.
- Och vem är du? - J T Jones från Denver-kontoret.
Hör nu på mig, J T Jones. Problemet finns i Fairfax, inte i Denver.
– Denver fick kravet och bestrider det. - Vi är inte i Denver. Vi är i Fairfax.
Jag vill ha mina Roan-pengar. Skriv ut checken.
Jag är ledsen, men innan jag hör från Denver...
- Vet du vem jag är? - Ja.
Accepterar du det inte? Får jag inte pengarna?
- Nej. - Det ska du få ångra.
Du kommer att ångra dig, herr försäkringsman.
- Mina herrar. - Kom in.
Mr. Hale? C J Robinson är här.
- Mr. Hale. - C J.
Ger du mig ett bud på dom?
Ja. Men jag vill ta en titt på dem först.
Inte för länge bara.
Hon har inget ansikte.
De tog hennes huvud.
Vi rökte henne inte till himlen. Wah-kon-tah vet inget om henne.
Vi rökte huset.
Vi rökte huset, älskling. Du kommer bara inte ihåg det.
Vi var där borta med Bill och Reta och Joseph och Bertha.
Vi var där allihop. Vi var där i flera timmar.
Du kommer bara inte ihåg det.
Mollie?
Vila nu.
James och David Shoun? Federala polisen.
Vi har några frågor om Anna Browns död.
Klä på dig och vänta här.
Du borde nog prata med fredsdomaren.
Han har rättsläkarens rapport om Anna Browns död.
Papperen har försvunnit hos honom.
– Tala då med begravningsentreprenören. - Turton.
Han har alla detaljer ni behöver.
- Han behöll skallen, eller hur, David? - Ja.
Vi har frågat honom, därför är vi här.
Har ni blivit av med kulan som dödade henne?
Nej, för den hittades aldrig.
Var det den du letade efter när du delade hjärnan?
Ja det var det.
Kroppen var i dåligt skick eftersom hon hade varit död i fem...
- Sex. -... eller sex dagar.
Och så grävde vi upp henne.
Varför skar du kroppen i små bitar och högg av köttet från benen med en yxa?
Vi letade efter kulan.
Vi kunde inte hitta den.
Det är en fråga för indianernas stamråd. Ni borde prata med hövding...
- Bonniecastle. -...Bonniecastle.
Vad kan han bidra med?
Detta är indianland. Prata med indianerna.
Nu måste ni ursäkta oss.
Ser man på.
Varför kommer du först nu?
Jag fick uppdraget för bara en vecka sedan.
- Vem fick du det av? Presidenten? - Nej, av J. Edgar Hoover.
Honom känner jag inte.
Jag hör att du är kungen av Osage Hills och mannen jag ska prata med.
Du kan få höra min åsikt. Antagligen har morden här
begåtts av en grupp utomstående män, kanske negrer.
- Såg du vad som hände i Tulsa? - Ja.
Det kan också bara vara otur.
Anna Brown, ful i truten. Min vän, men ful i truten. Då händer sånt här.
Henry Roan var melankolisk. Det vet du förmodligen.
Och så var det Charlie Whitehorn, en av de snällaste människorna i världen.
Och de andra döda Osage-indianerna?
– 25, om inte nästan 30 nu. - Ja.
Det verkar mer som en epidemi än otur.
Ja, du borde nog prata med vår fredsdomare.
Jag har varit hos honom. Han var inte till mycket hjälp.
- Jaså inte? Hövdingen? – Jag har pratat med honom också.
De sa att jag skulle prata med dig.
Vi vill få slut på mördandet, men detta är inte rätt plats.
Jag svarar gärna på alla dina frågor. Vi kan ses nån annanstans. Inte just här.
Då söker jag upp dig senare.
Tack. Förlåt att jag störde rakningen.
Det gjorde inget. Då hör du av dig.
Blackie.
Titta framåt.
Regeringsfolk rotar omkring här.
Jag har gjort min tid.
Det är dumt att stanna där det är problem.
Jag är tacksam för att du hjälpte min brorson. Du höll tyst om bilstölden.
Stick någon annanstans ett tag. Håll dig borta från stan.
Du kan åka till Drumright.
- Drumright? - Ja.
Försök att vara där tidigt. Negern öppnar vid soluppgången.
Vi tackar för tjänsterna.
Helvete!
Upp med händerna!
Nig och upp. Nig och upp.
Tack, Bill, för ditt stöd till staden och allt du har gjort för människorna här.
Och nu denna vackra dansskola.
Mina damer och herrar, Bill Hale, vår sponsor.
Vi har en gåva till dig och bjuder in dig till vårt hem som tack för medicinen.
Har du gjort den?
Fick dina tjejer en ponny?
- Ja. Tack Bill. - Inget att tala om.
Bob, du måste sköta dig ikväll.
Jag hörde att de planerar att råna din butik kl. 23.00.
Kanske är det pärlorna du har sparat.
Två vita och en neger.
Tack.
Varsågod.
Acie, här är pengarna jag är skyldig dig. Med stor uppskattning.
Vet du att den federala polisen är här?
De undersöker explosionen.
Det här är indianland, så det kommer inte att vara nåt problem.
Rätt tid att åka bort nånstans.
Jag har ett bra förslag om du vill lyssna på mig.
- Självklart. - Okej.
Stanna, tjuvjävlar!
God dag.
Är det Henry Grammers läger? Vet du var vi kan hitta honom?
En ängel kom och svepte sina stora vingar runt hans bröst.
Nu är han nere hos ormarna.
- När hände det? - I går.
Ge det till mig.
- Vad? - Kom ut.
Jag går ur.
Vad är det?
Byron?
- Vad är det? - Ernest.
Om du blir åtalad vinner du målet. Det kommer att gå bra.
- Vad... - Du vinner.
Vad pratar du om? Vad skulle de anklaga mig för?
Ernest, jag har många vänner. Många, många vänner.
Så jag har de bästa advokaterna. De skyddar mig och de kommer att skydda dig.
Så oroa dig inte. Ingen kommer att sätta dit dig.
Tack, Kungen.
- Vad? - Det är bara...
- Vad är det? - Hans mage knyter sig.
- Mår du bra? - Jaja. Myrtie är skakad.
Willie är hysterisk. Och jag vet inte hur...
Jag vet inte vad jag ska göra.
Men du måste skriva under här.
Om något händer dig, måste tomterna stanna i familjen.
De måste stanna i familjen. Du vet det.
Om något händer mig?
Vad kan hända?
Inget kommer att hända. Det är bara en formalitet.
Inget händer för jag ser till att inget händer.
Har du skrivit på?
– Ja, han har skrivit på. – Min fru är inte sjuk.
Hon är inte sjuk, men han skrev på. Vi måste alla skriva under.
På så sätt är vi säkra på att pengarna stannar i familjen.
Lyssna.
- Byron, lämna oss ett ögonblick. - Visst.
- Mår du bra? - Ja jag...
Jag mår bra nog.
Du är väl inte rädd? För det finns ingen anledning till det.
Nej jag...
- Ger du henne sprutorna? - Sprutorna? Ja.
Ja, jag gör det jag måste göra.
- Ger du allt till henne? - Ja.
- Kom ihåg att ge henne allt. - Det gör jag också, Kungen.
Jag gör som vi kommit överens om. Jag håller henne lugn. Hon är lugn.
Ta bara hand om det.
Ernest, jag vet att du älskar Mollie och jag älskar henne också.
Men sanningen är...
Hon kommer snart att dö.
Du vet det. Vi kan ingenting göra. Det är i Guds händer.
Och han väntar på henne.
Du måste stanna vid hennes sida och ge henne medicin mot smärtan.
Du kommer aldrig att ångra din tid med henne tills hon återvänder till evigheten.
Du kommer aldrig att ångra dig.
Och du är stark nu.
- Inte sant? Du är stark. - Ja.
Var där för henne.
Och skriv under här.
- Ska jag skriva under? - Det måste du.
Okej, Kungen.
God kväll, pojkar. John.
Här är vad jag har fått reda på.
Jag var över i Ralston igår. Jag träffade en man som heter Alvin Reynolds.
Han kunde berätta många saker.
Jag kände alla mördade indianer.
De gav förgiftad sprit till hundar, bara för att se vad som skulle hända.
Och de dödade prärievargar. Jag gillar inte prärievargar,
men det är inte rätt när de kan dö en naturlig död.
Min svärson säger åt mig att hålla käften.
Att de dödar mig också.
Men jag dör snart ändå, så nu ska jag berätta vem det var.
Jag satt precis här, och jag såg
Byron Burkhart köra Anna Brown ner längs den vägen.
Kelsie Morrison och hans fru satt i baksätet.
De fick Anna ordentligt full.
De var alla där. Kelsie, Byron och Anna.
Jag ljuger inte.
Kelsey Morrison?
Kelsie Morrison smugglar droger och whisky från Fort Worth till New Orleans och Dallas.
Kommer ni ihåg Bill Stepson, lassosvingaren?
Bill Stepson dog av majswhisky. Det undersöktes inte.
Bills fru hette Tillie Stepson.
Kelsie lämnade sin första fru, Catherine,
och gifte sig med Tillie två veckor efter Bills död.
Två månader senare dog Tillie av gift.
Kelsie tar Tillies barn till Mexiko, men kommer tillbaka
eftersom en klok advokat råder honom till det.
Min avlidna fru har två barn, och de bär mitt namn.
Så om jag adopterar dem och de två barnen dör, ärver jag deras egendom?
De är Osage-indianer. En av dem halvblod, men de har oljerättigheter.
Kelsie, det låter som att du planerar att adoptera och döda barnen.
Inte om det är olagligt och jag inte får pengarna. Då gör jag det inte.
Kelsey Morrison?
- Vem? - Kelsie Morrison.
– Jag heter Lloyd Miller. - Kom med, Lloyd. Vi måste prata med dig.
Jag beundrar Kelsies ambition.
Han tackade mig.
- Kelsie, jag beundrar din ambition. - Tack.
Vad kan du berätta om Byron och Ernest Burkhart och morden?
Byron och Ernest Burkhart?
Vi kan kanske hjälpa varandra.
Nu börjar jag komma nånvart. Wahzhazhe-folket berättar saker för mig.
Jag är också pappa Alberts vän. Han anförtrodde sig åt mig.
Han berättade allt om Mollie Burkhart.
Hon fruktar för sitt liv.
Sa han vem hon är mest rädd för?
Kom igen nu, Tom.
Man blir lättare dömd för att sparka en hund än att döda en indian.
Det är Bill Hales ranch.
Han köpte en brandförsäkring på 30 000 dollar förra månaden.
Du får visst lite att jobba med i morgon, herr försäkringsman.
Du blir nästa.
Jaha...
Så var det dags.
Så var det dags, va?
Jag har något att berätta för er...
Jag har något att berätta för er. Min fru... Min fru är mycket sjuk.
Jag måste gå hem och träffa min fru. Hon är mycket sjuk.
Kom, min pojke.
Jag ska hem till min fru. Hon... Hon mår inte så bra, så...
Nu går vi hem och... Vi går hem och tar hand om henne.
Kom här, grabben.
Ni har helt fel. Allt det ni tror ni vet... ni vet ingenting.
Följ med honom, min pojke.
Min fru är mycket sjuk! Väldigt sjuk.
Får jag...
Får jag sitta ner?
Du står bra där.
Vi vill prata med dig om morden på Reta och Bill Smith och Anna Brown.
Jag behöver sätta mig.
Ja, men nu ska du stå.
Jag står, men jag måste få sova lite.
Ni kan inte hålla mig här mycket längre.
Var du ensam när du la sprängladdningarna under huset,
eller var Blackie Thompson med också?
- Vem? - Blackie Thompson.
Nej, han var inte där.
Jag känner honom inte så väl. Har bara träffat honom på stan.
– Och du la sprängladdningarna under huset? – Jag vet jag inget om nåra såna.
Du rånade inte en bank i Oilton?
Nej.
Men du hjälpte Blackie Thompson
att stjäla din egen Buick redan 1921,
så att du kunde få ut försäkringspengarna, eller hur?
Inte?
Jag lät honom låna den ett tag. Jag lät honom köra den, men...
- Vad skulle han ha den till? - Jag vet inte.
Det är inte min sak. Ha lite kul, antar jag.
Om en man lånade min bil skulle jag fråga vad han skulle göra.
Ibland vill folk bara ta en tur. Jag frågar ingenting.
Så du lånade ut den till honom? Du frågade inte vad han skulle göra?
Ja.
Du är bara en trevlig kille.
Där fick du dit mig. Jag lånade ut den till honom.
Det är tydligen olagligt.
Hur mår du, Ernest?
Blackie.
Kan jag prata med honom?
Kan jag prata med honom ensam en stund?
Har de fått bukt med dig?
Fått bukt med mig?
Nej, det har dom inte.
Säg det då. Vad har du sagt till dem?
Att när jag kom ut ur fängelset och skulle göra upp med dig, gav du mig 1,5 dollar.
Du sa att vi alla kände till risken.
Det gjorde vi också. Men jag gav dig 20.
– Nej, det var $1,50. - Inte $1,50. jag skulle ha gett...
Nej, jag gav dig 20. Jag minns det väl.
- Struntprat. - Lyssna.
Du måste... Du måste berätta vad du sa till dem.
- Jag berättade allt. - Allt?
Jag sa till dem att du och din farbror är några jävla judar.
Judar?
Jag fick livstid åt honom, stryparen i Drumright.
Jag säger dig, Ernest. Du klarar inte att sitta i fängelse.
Berätta för dem vad du vet för din egen och din familjs skull. För ditt välbefinnande.
– Du är dum som en tvättbräda. - Så det är jag?
Ja, du babblar så fort du får chansen.
Vi skulle vara partners. Det är inte mitt fel...
- Partners? -... att du blev tagen med den där bilen.
Är vi partners? Du gav mig inte ett skit.
Hale har en plan.
Jag säger honom att du inte ska va med för att du är så dum i huvudet.
Han har alltid sagt att du var dum.
Jag sitter ju här på grund av hans plan.
Mollie?
Är du på riktigt?
Kanske är jag det.
Okej, det räcker.
Ernest, du är en bra man, eller hur?
Ja det är jag. Det tror jag.
Du tror det? Är du det eller inte?
Det är jag.
Älskar du din fru och dina barn?
Ja.
Du har tjänat ditt land. Jag tycker inte att ditt liv borde sluta så här.
Jag har intrycket att din familj hemma
är till större glädje för dig än din farbror, Kung Bill Hale.
Vi vet båda att han vill framstå som en mycket rättskaffens man.
Men det är han inte.
Han har inte gjort något för dig.
Förutom att...
... få dig att göra dåliga saker och utnyttja dig på grund av ditt... sinnelag.
Borde vi inte börja om?
Jag...
Jag vill åka hem till min fru.
Så säg...
Säg vad jag ska göra.
Vet du vem som dödade Henry Roan?
Stanna där du är.
Jag ska anhålla dig.
Du verkar veta nåt om mordet på Henry Roan.
Jag vet ingenting om det.
Jag har en man här som säger att han är din vän och att du vet något om det.
Vem då?
Så nu ligger repet runt min hals?
Ja.
Ge mig en penna.
Var är min man?
- Har hon en läkare? – Nej, hon vill inte träffa någon.
Vi tar henne med oss.
- Är ni verkliga? - Är du redo?
Var är min man?
Vi skaffar hjälp.
Mrs. Burkhart? Hon behöver heroin, två milligram.
Vill du ha personskydd?
Mot vem?
Mot... mot min farbror.
- Hej, Harve. - Bill.
Jag tycks vara efterlyst. Jag har kommit för att anmäla mig.
– Vad skulle du ha gjort? – Dödat nån, säger dom.
- Det låter osannolikt, Bill. - Anhåll mig.
- Det behöver vi inte göra. - Det är okej. Gör det bara.
Mr. Hale, kan vi få en kommentar?
- Vad vet du om morden? - Bara en kommentar? "Jag är oskyldig"?
Oskyldig som en nyfödd. Ja mer.
Mr. Hale!
När får jag prata med min fru? Det lovade du om jag vittnade.
Hon ligger på sjukhuset i Pawhuska.
- På sjukhuset? Är hon okej? – Det verkar inte så.
Säg att jag ska skriva till henne.
- Vart tar de dig? – Jag åker bort ett tag nu.
Vart ska du?
Vart tar ni mig?
Vi anklagar dig inte för något, eftersom du har vittnat.
Du vill hem till Mollie och barnen, men det är bäst du åker långt bort
så att du inte blir fångad av Hale och hans vargar.
Förstår du?
Var bor du?
I fängelset.
– Hur lång tid har du kvar? – Jag fick livstid.
- För kuppen i Drumright? - Ja.
Och det var William Hale som arrangerade den?
Ja, det gjorde han. Lustigt, inte sant?
Skriv ner ett brev.
"Döm inte" av William K Hale.
- Vem bad dig döda Bill och Reta Smith? - William Hale och Ernest Burkhart.
- Har du haft senare kontakt med Mr. Hale. – Ja, det har jag faktiskt.
Han skickade ett meddelande till min cell.
- Han bad mig döda hans brorson, Ernest. - Åh, Mr. Thompson.
Även den värsta förbrytare har rätt att bevisa
sin oskuld inför en jury. Döm inte.
Ja, han skrev att han kunde hjälpa mig att rymma.
När jag kom ut skulle jag ta Ernest till Mexiko och döda honom.
Jag svarade att jag inte skulle vittna om han fick ut mig.
– Och hur gick det? - Hur gick vadå?
Mr. Hales löfte om rymning.
Jag sitter ju här och pratar med dig. Det gick inte särskilt bra.
Döm inte.
Skriv det i Pawhuska Daily Journal, Fairfax Chief,
- Hominy Journal och Osage County News. - Ja, Mr. Hale.
Er mamma går.
Är det inte härligt?
Då är det dags.
Att gå den smala vägen.
Jag kräver att få konferera med herr Burkhart privat!
– Helt orimligt. - Ernest Burkhart är min klient!
- Det strider mot reglerna. - Jag kräver att få tala med herr Burkhart!
Han kan inte företräda både den tilltalade och vittnet. Det finns en intressekonflikt.
Han har varit borta i två månader!
Jag har inte kunnat kommunicera med honom innan han vittnar.
Det är vittnespåverkan!
Herr Burkhart, är den här mannen verkligen din advokat?
Jag vet inte. Jag har inget kontrakt med honom, men...
Jag vill prata med honom.
Reglerna förbjuder det, herr domare.
Åklagaren tillåter inte samtal mellan
Mr. Hamilton och vittnet innan rättegången börjar!
Wahzhazhe-folket förtjänar rättvisa!
Ge honom till oss! Då ska jag vara hans bödel!
Herr Burkhart ska häktas. Ta ut honom härifrån.
Rättegången skjuts upp till klockan tio i morgon. Töm rättssalen.
Förlåt...
... alla problem.
Jag tar dig hem nu.
Bror.
Freeling och Hamilton vill träffa dig hos Hale ikväll. Och prata igenom saker.
- Sheriffen. - Ernest.
Moster Myrtie.
Ernest, du känner herr Soloway? Från Soloway Oil?
Och naturligtvis Mr. Kraceon från Kraceon Oil.
Sitt ner.
Om du vittnar mot din farbror
ska du veta att det kan användas mot dig för resten av ditt liv.
Och du kan bli dömd för Smith-mordet
och tillbringa resten av dina dagar i fängelse. Inser du det?
Nej, det hade jag nog inte tänkt igenom.
De ger dig repet att hänga dig själv med. Inser du det?
Han inser inte det.
- Ernest! - Ja.
Om du gör det här, mördar du din farbror.
Ernest, vill du ha det?
Vill du att han ska dö i fängelse? Vill du det, Ernest?
Nej, självklart gör jag inte det, Myrtie. Det vet du.
Ja. Du har makten att rädda hans liv.
Han räddar ju dig, dumma pojke!
– Skulle du vilja åka hem nu? - Ja det vill jag.
– Vill du träffa din fru och dina barn? - Ja.
Dessa män från regeringen...
De slog dig och torterade dig.
Nej, det gjorde de inte. Men de höll mig vaken i flera dagar.
Nej! De slog dig! De slog dig.
– Ja, de slog mig. - Tack.
- Jag hade en dröm. - Jaså?
Vi åkte till Colorado Springs.
Du berättade för mig alla dina hemligheter och jag la dem i en ask.
Vi gick ner till floden och kastade i allihop.
Vi var lyckliga.
Har jag berättat hur vacker du ser ut nu?
Du strålar.
Insulinet fungerar, eller hur?
Så du behövde bli sämre innan du blev bättre.
Vad händer nu?
Jag vet bara att det... Det är väldigt komplicerat.
Den vite mannens lagar är bara...
Ibland måste man göra en sak, även om man vill något annat.
Jag vet att det är svårt att förstå som Osage, men...
Nu måste jag gå in och berätta sanningen.
Om vad regeringsmännen gör för att få mig att ljuga.
Vet du att de slog mig? De slog mig och torterade mig.
De höll mig vaken i flera dagar för att få mig att ljuga.
Och säga att min farbror gjorde dessa hemska saker.
Nu tänker jag klart igen. Jag tänker klart och tydligt...
Jag kommer inte att ljuga. Jag vill göra det rätta.
Jag vill skydda min farbror, för han behöver det.
Vad?
Vad är det?
När kommer du hem?
Inom några dagar. Jag är hemma om några dagar.
Hör nu på.
De anhåller mig och allt sånt bara för syns skull.
Men jag har inga problem. Inga alls.
Jag har inte gjort något fel.
De kan anhålla mig bäst dom vill.
Se till att du vet vägen.
- Vittnar du för oss? - Nej, det gör jag inte.
Du vill inte vittna för staten?
Just det. Allt jag sa till er var lögn.
Vänd dig om.
Du är anhållen för mordet på Reta och Bill Smith.
Varför dödade du Anna Brown?
– Jag engagerades av W K Hale. - Och vad sa han?
Jag skulle få tusen dollar, plus de 600 jag var skyldig honom.
- Så du säger att du dödade Anna Brown? - Ja.
Du tog med henne till vad de kallar Tremilsravinen, eller hur?
- Ja. - Vad sköt du henne med?
- En automatpistol. - Och var sköt du henne?
I huvudet. Hon dog av det.
- De säger att du var ganska full. - Ja.
- Men du visste att du dödade henne? - Ja.
Och hur fick du ner Anna Brown dit där du dödade henne?
– Byron och jag bar ner henne dit. - Fick du henne full först?
- Ja. - Låg hon ner när du dödade henne?
- Nej. – Hur var hon placerad då?
Hon satt upp.
Byron lyfte upp henne. Han drog upp henne och höll henne.
Så du visade honom hur man håller en berusad, hjälplös indiansk kvinna
på botten av ravinen medan du skickar en kula genom hennes hjärna?
- Ja. - Vad hände efteråt?
– Han släppte henne så hon föll omkull. - Skrek hon?
- Nej. - Och stod du och såg henne dö?
- Nej. - Blev du nöjd med ditt arbete?
- Ja. – Så du vände dig om och gick?
Ja.
Har du senare varit i ravinen där du dödade Anna Brown?
Ja, kanske hundra gånger.
Sedan dess? For du dit för att se var du sköt Anna Brown?
- Nej. - Inte?
- Nej. - Varför tog du dig dit då?
Det är okej. Berätta bara för jurymedlemmarna.
Det är ett bra...
Det är ett bra ställe att dricka och festa på. Det kan inte ses från vägen.
Vart tog du vägen när du hade skjutit Anna Brown?
Jag övernattade hos Bill Hale.
- Och vad gjorde du? – Vi fortsatte att dricka.
Vart tog Byron vägen?
Hem till Mollie.
Tack, Mollie.
Varsågod.
- Var försiktig var du kliver. - Var försiktig... Om du vill döda mig,
- ska jag döda dig. - Kom igen nu. Sitt här.
Kom igen. Gå upp.
- Håll henne upprätt. - Sitt rak.
- Såja. Håll upp henne. - Jaja.
- Jag dödar dig... - Sådär.
Ernest.
Vakna.
Ja.
Vad?
Vad är det?
Det här är inte lätt att säga.
Jag måste berätta... att ditt barn är dött.
- Vilket barn? - Jag vet inte namnet.
Vem? Är...
Cowboy? Vem av dem?
Hade ett av barnen svaga lungor?
- Ja. - Kikhosta?
Nej... Vem sa det till dig? Vem sa det?
En av våra agenter i Fairfax meddelade mig.
Mollie tog hand om det... och tog hem barnet.
- Det finns ingen... - Det är Anna. Är det inte det?
Det är inte lätt.
Nej! Helvete! De har tagit mitt barn.
Må gud vara med dig.
Jag är ledsen.
Och nu då?
Barnet dog.
- Vilket av dem? - Det lilla.
Det lilla?
Åh, min pojke.
Herregud! De har tagit...
Nej.
Ernest.
Lilla Anna är hos Herren nu.
Ernest.
Herre, var oss nådig. Herre, Herre, Herre.
Hallå, Kungen.
Hur mår du?
- Inte så bra. - Nej. Jag känner det också.
Du vet att jag måste ta hand om de två barnen och Mollie nu.
Så...
- Vad menar du? - Du vet vad det betyder.
Jag... jag ska vittna.
Det är ett hårt val att göra mitt i alla motgångar.
- Är du säker på att du vill göra det? - Ja.
Jag måste.
- Lovade dom att släppa dig fri? – Ja, det lovade dom.
Det kommer dom inte att hålla.
Ja, det är staten, och det är vad de sa.
Det är staten. Det är därför jag säger det.
Allt detta kommer att leda till är att familjen splittras. Vill du det?
Det gör ingen skillnad, och det säger jag helt uppriktigt.
Om det är något jag lärt mig i livet är det att detta inte gör nån skillnad.
Du vet att saker och ting är annorlunda nu, eller hur?
Ingen Osage kommer att stödja dig. Ingen stöttar dig längre.
– De älskar mig. – Nej, de lyssnar inte.
De vet vem som gav dem vägarna,
vem som gav dem sjukhusen och skolorna. Dom vet det.
Jag har tagit in dom i 1900-talet.
De stöder dig inte, Bill.
- Jo, det gör de. - Nej. Det är över.
Det kan bli upprört ett tag.
Men sedan glömmer folk det.
De kommer inte ihåg och de bryr sig inte.
Det blir ännu en vanlig vardagstragedi.
Ja, men denna är inte vanlig.
Gör nu inte något du kommer att ångra för resten av ditt liv.
- Du kommer att ångra... - Jag ångrar allt, Bill.
Du har en familj.
Barn. Du har förlorat ett. Gör det inte mer tragiskt...
Det är redan en jäkla tragedi.
Du får inte komma nära min familj. Inte längre.
Det gör mig ledsen.
- Det är över. – Kasta nu inte bort allt.
- Jag kan inte. - Jag är ledsen. Jag älskar dig.
Jag kan inte, Bill.
Kasta inte bort det.
Herr Burkhart, är du här av egen fri vilja?
- Ja. - Ingen lovade dig något?
Nej.
Sökte du upp John Ramsey på din farbrors vägnar för att döda Henry Roan?
Ja.
Körde du från Fairfax till Ripley
och bad John Ramsey att säga åt Acie Kirby att utföra ett uppdrag?
- Ja. - Och vem bad dig göra det?
Min farbror, William Hale.
Kan du se honom?
- Ja. - Var snäll och peka på honom.
Ja. Han sitter där.
Ta till protokollet att vittnet har identifierat den tilltalade, William Hale.
Och vilket uppdrag hade din farbror för Acie Kirby?
Han skulle... spränga Reta och Bill Smith i luften.
Varför ville han det?
För att få sina pengar.
Är du gift?
- Ja. - Vad heter din fru?
- Mollie Burkhart. - Är hon Retas syster?
Ja.
Och syster till Anna Brown, som mördades?
Ja.
Och hennes mamma är Lizzie Q, som är död?
- Ja. - Och hennes syster Minnie är också död?
Ja.
Och alla dessa döda kvinnor är indianska kvinnor, eller hur?
Ja.
Om Mollie, din fru, dog,
vem får hennes oljepengar?
Jag och våra barn.
Har din farbror lagt fram en plan,
enligt vilken du skulle tjäna på alla dessa indiska kvinnors död?
Ja.
Och du valde själv att hjälpa din farbror?
Ja.
Var en del av planen att du skulle träffa och gifta dig med Mollie Kyle
och döda hennes familj och henne för deras indianska oljepengar?
Nej.
Jag träffade och gifte mig med min fru eftersom jag körde med henne i min hyrbil.
Inte för att din farbror krävde det?
Nej.
Jag älskade min fru från det...
Det hände oss när jag hämtade henne i min hyrbil.
Hur mår Cowboy?
Bra.
Saknar han sin pappa?
Ja.
Även Elizabeth.
Vet de vad som hände?
Inte riktigt.
Har du berättat alla sanningar?
Ja, det har jag.
Min själ är ren nu, Mollie.
Det är en lättnad att ha kommit ur det hela.
Jag skulle inte låta honom komma nära dig och barnen.
Vad var det du gav mig?
Va?
Vad var det i sprutorna?
Min medicin som du gav mig.
Vad fanns i den, sho-mee-kah-see?
Insulin.
Rättvisan segrade.
Sanna Brottshistorier sänds
med stöd av J Edgar Hoover och Federala Polisen.
Så slutar den sanna historien om morden på Osage-indianerna.
Innan vi lämnar Osage-folket kan vi berätta:
Läkarna, bröderna Shoun, åtalades aldrig för att ha förgiftat Mollie.
Ernests bror, Byron Burkhart, åtalades som medbrottsling i mordet på Anna.
Kelsie Morrison sa under rättegången:
"Byron fick henne full... jag gjorde resten."
Byron släpptes efter ett oenigt juryutslag.
William Hale, hjärnan bakom de dödliga komplotterna,
befanns skyldig och dömdes till livstid i Leavenworth.
Han skrev brev till sina Osage-vänner.
"Kära vänner, hur mår ni?
Jag har aldrig haft bättre vänner än
Osage-indianerna, och jag var en sann vän till dem.
Jag bor hellre i Grey Horse än någon annanstans.
Jag återvänder inom kort.
Hur mår min vän, Dah-kah-hee-ke?
Din sanna vän, W K Hale."
Hale släpptes 1947.
Kommittén motiverade den tidiga frigivningen med gott uppförande,
men alla var inte nöjda.
”Han släpptes för att han mutade politikerna.
Ingen bryr sig om livet i Osage."
Hale fick inte sätta foten i Oklahoma igen, men sägs ofta ha besökt sina släktingar.
"Vad vill du ha till lunch, William?"
"Om bara dåren Ernest hållit käften, skulle vi ha levt i överflöd."
William Hale dog på ett vårdhem i Arizona.
Han blev 87 år gammal.
Ernest Burkhart dömdes till livstid i Oklahomas statsfängelse.
"Var det inte du som försökte döda din indianska fru för oljepengar?"
Några år senare blev han benådad och flyttade tillbaka till Osage-kommunen,
där han slutade sina dagar ihop med Byron i en husvagnspark norr om staden.
"Ge mig en öl, bror."
"Har du eld till min Lucky Strike?"
När Mollie skilt sig från Ernest
bodde hon med sin nya man, John Cobb, i reservatet.
Hon dog av diabetes den 16 juni 1937.
I dödsannonsen stod det bara...
"Mrs. Mollie Cobb, 50 år gammal,
gick bort vid elvatiden onsdag kväll i sitt hem.
Hon var fullblods Osage.
Hon begravdes på kyrkogården vid Grey Horse
bredvid sin far, sin mor,
sina systrar och sin dotter."
Morden nämndes inte.
BASERAD PÅ DAVID GRANNS BOK