Rytoj užkasim šią
Gyvąją Pypkę.
Mūsų ir Va-kon-ta tarpininkę.
Atėjo metas oriai užkasti Pypkę
ir paslėpti jos mokymą.
Vaikai lauke klauso,
jie mokysis kitos kalbos.
Juos mokys baltaodžiai.
Jie mokysis naujų tradicijų,
o mūsų mokymo jie nepažins.
Oseidžų tauta
Netyčia tapusi išrinktąja
Turtingiausių žmonių tauta
Daugiau „Pierce Arrows“ nei kitose JAV apygardose
Su klusniais vairuotojais
„Phillips Oil“ darbininkai, čionai.
- „Kraceon Oil“ brigada, čionai. - „Burbank Oil Field“, čia.
- „Marland Oil“! - „Phillips Oil“ darbininkai, čia.
Užsidirbkit pinigų. Užsidirbkit daug pinigų.
Praturtėkit. Galit praturtėti. Čia.
„Phillips Oil“ darbininkai!
Ernestai!
Taip.
- Ernestas Berkartas? Henris. - Taip.
Henris Roanas.
- Nuvešiu tave pas tavo dėdę Heilą. - Gerai.
Eime, mašina ten.
Liaukis!
Kieno čia žemė, Henri?
Mano.
Mano žemė.
Nagi. Mūsų karo didvyris grįžo.
Sveikas sugrįžęs namo, Ernestai. Sveikas.
Kaip džiugu vėl tave matyti.
Labai džiaugiuosi, kad likai gyvas.
Brolau.
- Ačiū už laiškus. - Smagu, kad grįžai, brolau.
Ernestai, čia tavo teta Mirtlė ir pusseserė, mažoji Vilė.
- Sveikas sugrįžęs. - Džiugu tave pamatyti.
Matai, kokia didelė užaugo? Nieko sau, tiesa?
Šitoj rančoj auginam galvijus. Naftos čia nėra.
Nėr naftos? Taip. Nėr naftos, nėr baimės, tad man tinka.
Laikas bėga. Šis turtų šaltinis išseks
ir stos badas, kaip senovės faraonams nutiko.
Šie žmonės serga.
Jie - geri, dosnūs, bet ligoti.
Kaip tu? Prisižiūrėjai kraujo?
Mačiau šiek tiek.
Aš buvau... Buvau virėjas pėstininkų daliny.
Matei Kelsį Morisoną? Jis ten kariavo.
- Mačiau. - Taip.
Otisą Grigsą ir kitus, jei pameni.
Kareiviams reikia valgyt. Tu maitinai karius, kurie laimėjo karą.
Ten daugiau mirė nuo gripo, bet...
Kas ten nutiko tavo pilvui?
Man žarna trūko.
Vos nemirei.
Davė man diržą ir uždraudė kilnoti sunkumus.
Teisingai padarei, jog grįžai, nes čia...
Žinau.
Čia pinigai liejasi laisvai.
Aš myliu pinigus, pone.
Nevadink manęs ponu.
Vadink mane dėde arba Karalium, kaip anksčiau, pameni?
- Vadint Karalium? - Taip.
Karalius.
Sakyk, ar neparsivežei iš ten ligų, ką?
- Ne. - Tikrai?
Tikrai, pone. Neabejoju. Bent jau kiek žinau.
Laikei savo daiktą kelnėse?
Taip.
- Bent jau stengeisi. - Bent jau stengiausi.
Taip.
Patinka moterys?
Juk žinai, kad patinka. Tai mano silpnybė.
Kokių ten buvo?
Tik baltaodžių. Mačiau tik baltaodes.
Patinka raudonodės?
Raudonodės?
Kalbi apie vietines?
Patinka raudonodės. Patinka baltaodės, mėlynodės. Visos patinka.
Man nesvarbu. Aš godus.
Man patinka apkūnios. Apkūnios, gražios, minkštos,
kad kvepėtų skaniai, supranti.
Tave teks prižiūrėti. Esi smarkuolis.
Jei jau prakalbom apie tai...
Ei, Baironai.
Taip.
Taip, geras. Labai neblogas.
Viešai girtas nesirodyk, girdi?
Nes prisišauksi bėdos.
- Tiesa, Baironai? - Teisingai, Karaliau.
Ne, pone. To nedarysiu.
Žinok, aplink pilna sukčių.
Vieni baisesni, kiti - nelabai, bet nebūk kvailys.
- Ne, pone. Nebūsiu. - Nesišiaušk dėl smulkmenų.
Jei nori drumst vandenį, tai tik dėl svarbių dalykų. Kad apsimokėtų, girdi?
Taip, pone.
Supranti, oficialiai esu savanoris Ferfakso šerifo pavaduotojas.
Nenoriu bereikalingo dėmesio.
- Aš nekelsiu rūpesčių. - Taip.
Aš kvailysčių nekrėsiu.
Ir su galva tau viskas gerai po to, kai pabuvai ten?
Žinoma. Aš nesu bukas, pone. Aš stiprus.
Turiu tau numatęs darbą. Vairuosi.
Dėl pilvo nieko sunkaus dirbt negali.
Nesi didelis skaitymo mėgėjas, tiesa?
Skaitymo?
Ar skaitai, taip. Daug skaitai?
Skaityt aš moku.
Tai praplėsk akiratį. Duok jam knygą apie oseidžus, Baironai.
- Šitą? - Taip, šitą.
- Praplėsi akiratį. - Aš moku skaityt, pone.
Oseidžai. Jiems atiteko pati prasčiausia žemė,
bet gerasis Dievas visus pergudravo.
Toje žemėje buvo nafta. Juodasis auksas.
Jie - išmintingi žmonės.
Jie susitvarkė taip, kad patys sprendžia, kieno nafta, kieno teisės į ją.
Oseidžai gudrūs.
Kalba nedaug, todėl tau gali pasirodyti,
kad reikia malt liežuviu, kad užpildytum tylą,
ypač jei esi išgėręs.
Geriau tylėk, jei neturi ką protingo pasakyti.
Nepasiduok impulsui.
Jie tai vadina „strazdo šneka“.
Strazdo šneka.
Tai, kad jie neplepa,
nereiškia, kad jie nežino visko apie visus.
Taip, oseidžai yra geriausi ir nuostabiausi žmonės Dievo žemėje.
Džonas Vaitheras, 23-ejų.
Tyrimo nebuvo.
Bilas Stepsonas, 29-erių.
Tyrimo nebuvo.
Ana Sanford, 41-erių.
Tyrimo nebuvo.
Rouzė Liuis...
25-erių.
Tyrimo nebuvo.
Štai taip.
Ir Sara Batler, 21-erių.
Savižudybė.
Vardas, pavardė.
Aš - Molė Kail. Nekompetentinga.
Sklypo numeris?
285.
Prašei papildomų 752 dolerių
pūlinio operacijai.
Taip, pone.
Ar operacija pavyko?
Taip, pone.
O kaip diabetas?
Turiu Ferfakso vaistinės receptą. Dukart per mėnesį ten siunčiu žmogų.
Žiūrėk, būk dėmesinga.
Mole, dabar apie tavo motiną.
Ji taip pat apribotoji, todėl turim atsiskaityti už kiekvieną pensą.
Čia rašo, kad ji išleido 319 dol. ir 5 centus
mėsai ir produktams.
Tau neatrodo, kad labai jau daug mėsos jos poreikiams?
Taip, pone Byti.
Prižiūrėk ją, gerai?
Taip.
Gerai, žmonės, stojam į eilę išmokoms.
Tik neapribotieji.
Apribotieji, pasikvieskit globėjus. Tik jie gali pasirašyt jūsų čekius.
Pakvieskite savo globėjus. Nieko naujo, žmonės.
Trisdešimt dolerių nuotrauka būsimoms kartoms.
Nenorite išsaugoti savo šeimos istorijos? Prašau.
- Jūs, pone? Jūs... - Neikite su juo.
Jis nieko neišmano. Mėgėjas.
Jūsų šeimai reikia kokybiškos nuotraukos.
Pageidautumėte, pone? 40 dol., pone? 40.
- Kiek? 40? - 40.
Gerai. Turiu 35 grynais.
- Arba nieko. - 35 dol., sutarta.
Nusifotografuokime.
Bus puiki nuotrauka. Nagi, ateikite.
Žmona negaluoja. Daktaras sako, tokia ji iš prigimties.
Sūnus serga astma.
Sunku jam su astma. Jam reik pagalbos.
Jūs gavot čekius. Nesate apriboti. Maldauju.
Paimsim vieną. Šitos spalvos.
Ačiū!
Žinokit, jei baigsis kuras ar prakiurs padanga,
ateikite ir nusipirkite kitą.
Ponia, pavėžėti? Mano mašina ten.
Ačiū.
Būkit atsargi. Čia šiandien įvairūs tipai sukiojasi.
Sveikas, Ernestai!
Sveikas, Kelsi Morisonai!
- Kartu kariavom Prancūzijoj. - Sveikas!
- Kaip tu? Džiugu tave matyti! - Tave irgi. Tave irgi.
Mano žmona, Ketrin Koul.
Malonu susipažinti. Malonu.
Grynakraujė.
Dangaus gentis, taip? Dangaus gentis?
Viduriniųjų Vandenų.
Pastačiau didelę sumą.
Pastatei pinigų?
Ne.
Tuomet važiuojam.
Taip.
Apgailestauju, jog ji nekaip jaučiasi.
Tokia pat užsispyrus kaip visada, tėve.
Perduokit mamai, kad melsiuosi už ją.
- Sėkmės. Taip. - Ačiū, tėve.
Ar pažįsti tokią Molę Kail?
Ta, kur turi daug seserų.
- Pažįstu ją. Molė. - Taip. Molė.
Ji gyvena su savo motina Lize.
Žinau, dėde, apie ką kalbat. Pažįstu. Jau kuris laikas vežioju ją.
- Vežioji ją? - Taip.
Matas Viljamsas kažkada su ja draugavo.
Jie jau nebedraugauja,
o tai reiškia,
kad galėtum su ja susipažint artimiau, jei norėtum.
Nori, kad ją merginčiau.
- Ji - nuolatinė mano klientė. - Taip.
Manau, aš jai irgi patinku.
- Molės sunku nemėgti. Taip. - Taip.
Plius, grynakraujų turtas.
- Grynakraujų turtas. - Grynakraujų turtas.
Jaunam vyrui tai jau šis tas.
Tavo veidas geras, žinojai?
Kaip manai, esi sukurtas šeimai?
Šeimai?
Kuria prasme?
Suvesim mūsų šeimas,
ir tas turtas plauks teisinga kryptim, pas mus.
Grynakraujų turtas. Ji paveldės tuos pinigus iš motinos Lizės.
Taigi, nauda visokeriopa. Ir teisėta, pagal visus įstatymus.
Protinga investicija.
Girdėjau, tu draugavai su Matu Viljamsu.
Tu per daug kalbi.
Nea. Nė velnio ne per daug.
Tiesiog mąstau, ką turiu įveikti šiose žirgų lenktynėse.
Nemaniau, kad iš viso yra lenktynės.
Man nepatinka stebėt arklius.
Aš kitoks arklys.
Ką?
Ką tai reiškia?
Tu toks esi.
Nesupratau, ką pasakei, bet turbūt tai reiškia „gražus velnias“.
Gerai.
„Aš esu oseidžų karys.
Prieš daug daug metų oseidžais pasivadinom dėl Misūrio ir Oseidžo upių.“
„Ni-U-Kon-Ska, Viduriniųjų Vandenų vaikai.
„Kraustykitės“, - tarė Didysis baltasis tėvas,
iš Misūrio, Arkanzaso, Kanzaso.
Galiausiai atvykom į nepažįstamą kraštą.
Oklahoma. Čia dienomis vaikščiojo badas, o naktimis - alkani vilkai.
Ar surasi šiame paveikslėlyje vilkus?“
Eime. Pirmyn.
„Oseidžai niekada nepriklausė Penkioms civilizuotoms gentims.“
Pameni Blekį Tompsoną?
Sveiki, vyručiai!
„Penkios civilizuotos gentys - čerokių, čikasavų,
čoktavų, krikų ir seminolų.“
Nė iš vietos!
Tas akmuo tviska net tamsoj. Atiduok.
Imkit mašiną, tik palikit žiedą. Tai tėvo dovana.
Mašinos mums nereikia. Tik brangenybių.
Vis tiek viso šito neužsidirbai sunkiu darbu.
- Patinka? - Sutikom turčius indėnus, vyručiai!
Varom!
Nagi! Spausk!
Statau viską, vyručiai.
Ką manai, Ernestai?
Ne. Nebūk kvailas, Ernestai!
Aš myliu pinigus. Aš myliu pinigus! Versk kortą! Bum!
- Nagi! - Taip! Versk! Po galais!
Rizikuok!
- Ferfakso mėšlas, vyruti. - Prakeikimas!
- Papuošalai karalienei. - Dieve! Šūdas!
„Aušra - šventas metas maldai.“
„Saulę jie vadina Seneliu.
Mėnulį - Motina.
Ugnį - Tėvu.
Jas jie vadina Mėnulio gėlėm.
Šios smulkiažiedės nusėja kalvas ir prerijas.
Jų labai daug.
Tiek daug, lyg Va-kon-ta būtų pažvelgęs į žemę,
nusišypsojęs
ir pažėręs žemyn cukrinių saldainiukų.“
„Va-kon-ta“ reiškia Dievą.
Tau suteikiamas oseidžų vardas.“
Tavo vardas - Saulės Sakalo Moteris.
„Juo tave pašauks anapus.
Tavo oseidžų vardas negali būt atimtas.“
Štai. Užsidėk.
Nori vakarienės?
Taip.
Nevalgai šito?
Man bus per daug cukraus.
Juk saldumo nebūna per daug, tiesa?
Aš nuo jo sergu.
Gyveni šiame name tik su motina?
Prižiūriu ją.
O tu gyveni pas savo dėdę?
Taip. Pažįsti jį?
Nuo pat vaikystės.
Jis geras žmogus.
Kodėl čia atvykai?
Kur?
Čia gyventi.
Taip. Aš gyvenu čia.
Kodėl?
Dėl dėdės. Aš dirbu pas jį.
Tavo brolis - Brajanas?
- Baironas, taip. - Baironas.
Bijai jo?
Brolio? Ko?
Dėdės.
Ne.
Ne, jis juk Oseidžų kalvų karalius.
Geriausias žmogus pasaulyje.
Žinau, ką jis gali, kai supyksta.
Ne, aš - savarankiškas. Išlaikau save.
Aš - verslininkas.
Taip, ačiū.
Prašom.
Kokia tavo religija?
Aš katalikas.
Į bažnyčią nevaikštai.
Taip, nes buvau išvykęs.
Kodėl neturi vyro?
Aš - vyras ir noriu žinot, kodėl tokia moteris kaip tu neturi vyro.
Žinai, tavo odos spalva labai graži.
Kokia tai spalva, kaip manai?
Mano spalva.
Manau, ji labai graži.
Tavo oda gražios spalvos. Tavo namas gražus.
Manau, tu tik apsimeti tokia griežta.
Lažinuosi, kad viduj esi minkšta.
Pavadinai mane kojotu, taip?
Kojotas.
Kojotas nori pinigų.
Pinigai - dalykas geras.
Labai geras, ypač tokiems tinginiams kaip aš.
Man patinka miegot visą dieną, o vakare linksmintis.
Kas čia juokingo?
Mėgsti pe-tse-ne?
Viskį.
Aš viskį ne mėgstu, aš jį myliu.
Turiu gero viskio, ne blogo.
Tai gal paragaukim ir sužinosim.
Ne, neuždaryk.
Ką?
Mes geriau kurį laiką patylėkim.
Audra, ji...
Ji galinga.
Todėl kurį laiką patylėkim.
- Javams labai naudinga. - Pabūk tyliai.
Bilas Smitas.
- Ernestas. Ernestas Berkartas. - Malonu susipažinti, Ernestai.
Aš - Minės vyras.
Gal pasijustum geriau, jei suvalgytum kažką.
Ne, ir vėl.
Jis nėr proto bokštas,
bet simpatiškas.
Jis panašus į gyvatę.
Ne, į kojotą.
Tos Mėlynos Akys.
Jo brolis irgi gražus. Man brolis labiau patinka.
Ta raudonplaukė žiurkė?
Jau geresnis nei tavo tinginys oposumas,
slankiojantis po namus.
Su jumis jis kaip oposumas,
o su manim - kaip zuikis.
Tyliau!
Kojotas žiūri.
Jis nori mūsų pinigų.
Žinoma, kad nori pinigų,
bet nori ir šeimos.
Jis nori apsiraminti.
Jo dėdė turi pinigų,
todėl jam reikia ne pinigų,
jis myli tave.
Palauk.
Tavo ranka man ant odos atrodo...
Tu tekėsi už manęs, Mole.
Noriu, kad būtum mano žmona.
Ar tekėsi?
Ar gali pakęst jos rūšį?
Aš myliu tą merginą. Molę.
Dėde, aš tikrai manau, kad ji garbinga mergina.
Tuomet radai sau žmoną.
Mole.
Ernestai.
Molę ir jos seseris pažįstu nuo tada, kai jos, mažos mergytės,
lakstė ir krėtė šunybes.
Molės tėvelis, amžinąjį atilsį, Na-ka-e-se-y,
buvo labai labai brangus mano draugas, širdies draugas.
Jis man sakydavo, kad baltieji gali vadinti jį Džimiu,
bet aš visad vadinau jį tikruoju jo vardu, Na-ka-e-se-y.
Mes labai gerbėme vienas kitą.
Mes kartu.
Į dešinę.
Mine.
Ar tau ko nors reikia, Mine?
Ne, pone.
Ar tavimi gerai rūpinasi?
Taip.
Turi tinkamų vaistų?
Nes turi žinoti, jog gauni patį geriausią gydymą.
Nenoriu, kad bijotum.
Tau teko daug ištverti, jums visiems.
Man labai gaila.
Labai užjaučiu.
Minė. Mano sesuo.
Alinanti liga.
Ana.
Ernestai.
Taip?
Ernestai, geriau pasėdėk lauke.
O kodėl?
Tiesiog taip reikia.
Jei galėtum.
Taip reikia? Tu varai mane į lauką?
Taip, jei tu nieko prieš.
Gerai.
Bilas Smitas.
Taip.
Akivaizdu,
kad Bilas Smitas deramai nesirūpino Mine.
Ji sirgo, mirė, o jos palikimas atiteko jam?
Ta nafta turėjo pereiti jos seserims, tavo žmonai,
jis pasiėmė pinigus, kurie teisėtai turėjo atitekti Molei.
Jos motina, Lizė.
Nekaip atrodo.
Ilgai negyvens.
Daugelis oseidžų neišgyvena ilgiau 50-ies.
Šios moterys miršta, oseidžai serga,
o tu turi pasistengti, kad palikimas atitektų tau.
Supranti?
Taip.
Minės nebėra,
taigi, lieka
Reta,
Ana
ir dar, žinoma, Molė.
Taip.
Kaip Molė jaučiasi?
Gerai.
Augina mažylę.
- Ji irgi serga diabetu. - Taip.
Kartais nerimauju dėl jos. Ji dažnai prastai jaučiasi, Karaliau.
Žinoma. Kaip kitaip? Diabetas - ne juokas.
Kaip Jobo knygoj parašyta:
„Ir kančia ją apėmė.“
Molė dar stipri, Karaliau. Ji stipri.
Taip, kol kas. Tikėkimės, bus amžinai, bet...
O kaip Ana? Žinai, kad rankinėje ji nešiojasi ginklą?
Kas, po galais?
Žinau, kad duodi...
Šūdas!
- Kas per šūdas? - Pamišusi skvo!
Man patinka Ana,
bet vieną dieną ji užsipuls ne tą žmogų.
Ir kas tada?
- Liaukis. - Padėk ant stalo.
- Liaukis. Taip nemandagu. - Čia visi nemandagūs.
Ar matei pelėdą?
Ne.
Tai ženklas,
kad mes išmirštam.
Tai dėl jūsų.
Visos tekat už baltųjų.
Mūsų kraujas bąla.
Kur Ana?
Noriu Anos.
Aš čia.
Tavęs nenoriu.
Noriu Anos.
Surinkim viską.
Tas baltesnis nei ana.
Nepasakytum, kad jis - maišyto kraujo, tiesa?
Man tai jie abu atrodo kaip pusiau laukiniai.
Susimildamas, juk vaikai niekuo dėti.
Viena tamsi, kitas - šviesus. Kaip saulės užtemimas.
Dievas uždėjo ranką virš žemės ir pakratė ją be jokios priežasties.
Vargeli.
- Sėkmės, Ana. - Ačiū, pone.
Juokiesi?
Dar ne, bet...
Atvežiau mamai antklodžių.
Jau girta?
Aš vis dar girta nuo vakar, tu mane pažadinai.
Nesirodyk tokia mamai.
Nepurkštauk.
Labas, Ana. Blaivi?
Aš girtutėlė.
Turi viskio?
Tu vakar viską išgėrei.
Tik mano vyras gali gerti mano viskį.
Aš nesu tavo vyras.
Gal tu neturi pasirinkimo.
Ar tu man grasini?
Ei, ei.
Raminkis, Ana.
Pasielgsi kaip pridera.
Tu man grasini, Ana. Nereikia.
Aš tau atskleisiu paslaptį. Manai, guluosi su bet kuriuo vyru?
Man taip atrodo.
Ei! Liaukis.
Vesk ją į kitą kambarį.
Tu ne kitoks, Ernestai. Girdi mane?
- Tu toks pat. - Eik į kitą kambarį!
Vyresnėle, nusiramink.
Aš rami.
Tu tokia graži.
Žinai mane?
Taip.
Ką žinai?
Apsišik, Baironai Berkartai.
- Ana! - Ana!
Liaukis!
Papjausiu už tai, kad kalbi su mano vyru! Nudėsiu ją, paskui nudėsiu tave!
- Raminkis. - Aš ne tavo vyras. Elgsiuos kaip norėsiu.
Vesk ją iš čia!
Duokš man.
- Ji turi ginklą! - Atiduok. Nagi!
Nelįsk prie baltų moterų! Trauk rankas nuo tų vak' o non-hon!
Greičiau!
Lauk!
Laukinė!
Eikš, Čarli. Čionai.
Vienas prancūzų kareivis įbėgo ir čiupo prikaistuvį.
Mačiau, kaip sprogimas nutraukė jam koją.
Daug kas grįžo toks. Drebantis.
Ei.
Girdėjai? Rado Čarlio Vaithorno lavoną.
Girdėjau. Kas tai padarė?
Nežinau.
Jo žmona?
Greičiausiai.
O Ana...
Metas man ją vežtis namo.
Tu esi
patrakusi.
Ana, man-tyn tan. Baironas laukia. Eikš.
Ateik.
Tu man esi didžiausia dovana.
Aš - tavo mylimiausia?
Taip...
Pasilik su manim čia.
- Ana, greičiau. - Liaukis baladojęs.
Man metas, Ernestai?
Taip.
Nenori, kad čia gyvenčiau, tiesa?
Bandai manimi atsikratyti, taip, gyvate?
Bijai, kad pasakysiu per daug.
Taip, matau, kaip bijai.
Jau geriau atrodai.
Ačiū, sese.
Tu esi mano turtas, žinai?
Neik linksmintis šįvakar.
Per daug nerimauji, tei-žu.
Nagi. Eime.
Gerai.
Vargeli, važiuojam dar išgerti.
Ne, vežu tave namo, Ana.
Ne, veži mane į Vizbangą.
Baironas nuveš ją namo.
Aš per girtas.
Nejaugi.
Jis parveš ją namo.
Mole, ten tavo sesuo Ana.
Nagi, laikykis, mieloji.
Nagi.
Eikš.
Ar čia jūsų sesuo Ana Braun?
Atleiskite. Ar čia jūsų sesuo Ana Braun?
Taip.
Du mūsų genties nariai Ana Braun ir Čarlzas Vaithornas,
abu nužudyti.
Tie an-šda-hė žudo mus.
Anos Braun atveju
jos šeima iš Vakarų pusės surinko
maždaug nuo 2 000 iki 5 000 dolerių
žudiko sulaikymui ir nuteisimui.
Molė Berkart nusamdė privatų tyrėją.
Kai ėmė plaukti šitie pinigai,
turėjom suprasti, kad nebus paprasta.
Nes tai - baltųjų pinigai.
Mūsų niekas to nemokė, kai keliavom iš Misūrio, Arkanzaso ir Kanzaso.
Kas atsirado mūsų rezervate, kam čia ne vieta?
Jie. Kaip grifai apsupo mūsų žmones.
Taip.
Jie nori apiplėšt mus iki paskutinio, nieko nepalikt.
Iš Misūrio iškeliaudami mes net savo mirusių vaikų nepalikom.
Mes juos palaidojom čia, ir mūsų kariai jojo ant jų,
rodydami, kad mes iš čia niekur nesitrauksime.
Arba mirsime, iki paskutinio nario.
Taip.
Vytelę.
Ei, Mole. Žodžiais negaliu nusakyt savo sielvarto.
Bet ji - pas Viešpatį.
Ji - pas Viešpatį.
O jie ateina ir veda mūsų merginas.
Pas mane dirba keli baltieji.
Sako, kad yra man draugai, bet aš taip nemanau.
Kai kurie net neapsimeta dirbantys.
Vaikšto pasipūtę, lyg jie būtų šeimininkai.
- Gerai, ponai. Dabar nejudėkite. - Gerai!
O jie - netikėliai. Ne-šda-hė, valkatos.
Pagalbos į apygardą kreiptis negalim.
Negalim kreiptis pagalbos į Oklahomos valdžią.
Kaip iš viso galėjom to tikėtis?
Mes čia gyvenom iki jų. Tai mūsų gimtinė.
Taip.
Savo vaikus palaidojom čia, nes Motina Žemė mus čia įsileido.
Taip.
Niekas mūsų iš čia neišvarys, kol Dievas nepašauks mūsų namo.
Taip.
Mes turim tai suprasti,
kaip ir tai, jog šalia mūsų - blogis.
Jūs turit tai, ko jis trokšta.
Taip.
Kol kentėm genocidą, kol atkeliavom čia, jam čia nieko nereikėjo.
Bet dabar čia susirinko 25 šeimos.
Taip.
Ir mes čia su jumis.
Kaip sako senas posakis, jei oseidžas miršta nuo priešo rankos,
neleiskim jam mirt vienam. Eikim kartu.
Kad patektume į dangų žinodami, jog vis dar esam kariai.
Privalom pasikeisti, bet prieš tai turim tapt lyg ugnis ant šios žemės,
ir sudegint viską, kas pastoja mums kelią.
Kreipiuosi į savo tarybą paramos.
Į jus, vyrai. Ir į moteris, motinas, y-na.
Mūsų protėviai atkeliavo į šiuos kraštus,
ir mes žinom, kad teturim vienas kitą.
Turim Viešpatį, maloningą mums.
Mes niekad nemeldėm puikaus gyvenimo.
Mes meldėm gyvenimo.
Ir dabar melsdamasis prašysiu,
kad mūsų vaikai galėtų čia gyventi.
Nes mūsų dienos suskaičiuotos.
Mes vargu ar sulauksim saulėlydžio, o jų dienos tik prasideda.
Ir noriu, kad jie būtų oseidžai, nes tai mano promotės dovana,
jūsų promočių.
Taip.
Ačiū, vade.
Norėčiau pridėti tūkstantį dolerių prie tos premijos
už bet kokią informaciją apie šias žmogžudystes.
Jei kas nors žinot ką nors, ateikite pas mane.
Visi žinot, kur aš. Mane lengva rasti.
Ačiū, pone Heilai. Mes visad dėkingi už jūsų draugystę.
Padarysiu viską, kad padėčiau oseidžams jų kančioje,
palengvinčiau jiems naštą.
Siūlau išsiųsti poną Barnį Makbraidą į Vašingtoną.
Palaikau.
Pone Makbraidai, ponia Makbraid.
Taip, vade. Aš čia.
Nutarimas 23. Ponas Makbraidas keliaus į Vašingtoną,
kur susitiks su Indėnų reikalų komisija
ir prašys privataus tyrimo ir papildomų policijos pajėgų
visoms šioms mirtims ištirti.
Sutinkate?
Taip.
Bilai. Reta.
Sveikas, Ernestai.
Tai jūs dabar kartu?
Reta mane guodė Minei mirus.
Klausyk. Šįkart papuošalų nenurink, gerai?
Aš darau taip, kad niekas nematytų.
Ne. Liaukis, Frenkai. Šįkart palik, dėl manęs.
- Tai juk mano žmonos sesuo, supranti? - Imk.
25 dol. katafalko nuoma?
1 650 dol. už raudonmedžio karstą?
Tu man pateikei oseidžų kainas. Manai, aš turčius?
Ne. Visi moka vienodai.
Liaukis, žmogau. Makalisterio visos laidotuvės atsiėjo 300 dol.
Čia 2 000 dol., Frenkai.
Makalisterio duktė buvo tik paauglė.
Žinai, ką? Aš apie tai pakalbėsiu su Karalium Heilu.
Pažiūrėsim, ką jis pasakys.
Jei nori, paguldysiu ją į medinę dėžę.
Aš nenoriu medinės dėžės, girdi? Tu man pateikei oseidžų kainas.
Tavo žmona sakė, kad nori atviro karsto.
Bet veido tai nėr.
Nėr veido, Frenkai. Kam jai atviras karstas?
Tu vagi mūsų pinigus? Štai ką darai...
Tai ne...
Tai ne tavo pinigai.
Tau lengviau gauti daugiau pinigų ir sumokėti man.
O aš turiu dirbt, kad jų gaučiau.
Kaip Viešpats sako, ką pasėji, tą ir pjauni, Ernestai.
Kada paskutinį sykį matei, kad koks oseidžas dirbtų?
Jūsų sesuo Ana palieka namą su sklypu maždaug 100 000 dol. vertės
jūsų motinai Lizei K., tau, Mole, ir tau, Reta.
Žinot, pamaniau, kad tai - stambi pinigų suma.
Girdėjau, kad Aukštasis vadas į savo gimtadienį pasikvietė
Emeto Milerio muzikantus.
Pamaniau, kodėl mes negalėtume padaryt kažko panašaus už šiuos pinigus?
Surengtume miesteliui šventę, gal dar kitų muzikantų pasikviestume.
Geriau su juo nesikalbėsiu.
Blogis apsupo mano širdį.
Dažnai verkiu, ir šis širdį supantis blogis išeina pro akis.
Uždarau širdį ir pasilieku tai, kas gera,
bet ateina neapykanta.
Sako, kad privalau užmušt tuos baltaodžius, kurie išžudė mano šeimą.
Ponia Berkart. Bilas Bernsas. Aš tiriu nusikaltimus.
Tai mano kortelė. Mano adresas Niujorkas, Londonas, Paryžius,
Monrealis, Čikaga, Los Andželas, Kairas, Berlynas, Bostonas
ir visur, kur padorūs piliečiai...
- Ponas Barnis Makbraidas? - Taip.
Jums telegrama, pone. Ką tik gavome.
BŪK LABAI ATSARGUS - TAŠKAS
...nebuvo Anos namuose, kad patvirtintų Bairono žodžius.
Aš užsukau ten ir radau jos aligatoriaus odos rankinę,
tad galim manyt, jog Baironas nemeluoja. Jis atvežė ją namo.
Mano brolis nėr melagis.
Jūsų jaunesnioji sesuo Minė, kuri mirė prieš dvejus metus,
buvo ištekėjusi už tokio Bilo Smito.
Taip.
Ir tas pats Bilas Smitas šiuo metu yra vedęs jūsų seserį Retą.
Taip.
Vienas Bilas Smitas.
Dvi seserys.
Ponas Smitas aktyviai vaikštinėja po miestelį
ir pats aiškinasi Anos mirties priežastį.
- Dėkoju, šerife. Ačiū, pone. - Visiems ačiū.
Žinojote?
Žinojai?
Taip.
Jūs važiavote tiesiai iki Molės namų?
Ne tiesiai.
Kur važiavot?
Į kapines už Florerio parduotuvės.
Ji pirma norėjo apžiūrėt savo žemes, paskui aplankyt tėvo kapą.
Negaliu susitaršiusiais plaukais eiti pas tėvelį.
Žinai, aš turėsiu vaikelį.
- O viešpatėliau, ne. - Tai tiesa.
Pavadinsiu ją Mine.
Perduok Minei, kad myliu ją.
Žinojote, kad Ana laukėsi?
Ana?
Taip.
Ana buvo nėščia.
Ji buvo nėščia.
Jis sakė, kad Baironas?
Ne.
Aš?
Ne.
Pasirūpink, kad mūsų į tai neveltų.
Pasak pono Smito, jam gana aišku, kas nužudė jūsų seserį.
Jis sako, kad viską atskleis, kai surinks faktus.
Ką jis išsiaiškino?
Aš dar to nežinau.
Ką jis išsiaiškino?
Nieko.
Eisiu pasikalbėt su Blekiu.
Dėl to reikalo, apie kurį kalbėjom...
Dėl to, taip.
Pažiūrėsim, ką jis pasakys.
Teisingai.
Taip! Vajė, šįvakar būsim turtingi!
- Ernestai. - Kur Blekis?
- Ir viskas? - Taip.
Iš oseidžų kapų. Bjaurus darbas.
Purvinas. Labai purvinas.
Nori gerai užsidirbti, Bleki?
Nedirbk su tais tipais.
Mąstyk savo galva. Pasuk smegenis, Bleki.
Heilas užsiminė, kad galim bendradarbiauti.
Pažįsti Bilą Smitą? Jis vaikšto po miestelį ir pliurpia.
Taigi, reiktų pribaigti tą Bilą Smitą ir Retą, girdi?
Po jos mirties visas turtas pereis mano uošvienei Lizei K.
O po jos - mano vaikams.
Tai geras sandėris, žinok. Tikrai geras.
Tau geras.
Visiems.
Smitas su ja dažnai išeina iš namų.
Tau tereikia įsigaut į jų namus, kai jų nebus, ir patykot jų.
Jei jie grįš, tu pribaigsi juos.
Jie turi... Reta nuolat segi tris ar keturis deimantus. Auskarus.
Bilas Smitas kišenėje nuolat turi du ar tris šimtus.
Pasiimk viską.
Pasiimk viską ir Heilas tau sumokės tūkstantį už darbą.
Neblogai tokiam kaip tu, Bleki.
Matei mano bjuiką rodsterį?
Tą raudoną, nuo kurio akių negali atplėšt?
Matei?
Pridėsiu dar jį. Jis apdraustas didesne suma nei yra vertas.
Aš pasiimsiu draudimo pinigus, o tu - bjuiką.
Tai tik tarp mūsų.
Heilas neturi apie tai žinoti.
Bet pasiūlymas tikrai dosnus.
Po velnių, Ernestai, tu išties godus žydas.
Aš myliu pinigus.
Tikra tiesa. Juos myliu beveik tiek pat, kiek ir savo žmoną.
Ernestai?
Taip.
Ateik.
Kas yra?
Jautiesi geriau nei šįryt?
Truputį.
Taip. Tau reik pamiegot, sakau.
Miegot. Tai dabar svarbiausia.
Aš negaliu miegoti.
Suprantu. Bet pasistenk. Pasistenk pailsėti, gerai?
Nagi.
Aš nebežinau, ar tebemyli mane.
Mole, aišku, kad myliu tave.
Man reikia tavęs čia.
Aš čia, Mole. Aš esu čia.
Aš tave myliu.
Pamėginsi pažadinti vaikus.
Pažadinsi vaikus.
Taip.
Vadinasi „insulinu“. Siųstas iš Toronto ir brangiai kainuoja.
Už jį sumokėt gali tik kokie penki žmonės.
Oficialiai jis neparduodamas, bet Bilas Heilas pasirūpino, kad gautumėte.
Girdėjai, mieloji?
- Šitas. - Šitas.
Pagamintas iš karvės kasos.
Gausite kartą per savaitę.
Tik pažiūrėk.
Karvės kasa.
Diabetas - sunki liga.
- Ar pastarąją valandą valgėte? - Ne.
Prašau pakelti palaidinę.
Štai taip.
Ar gėrėte kažką?
Ožkos pieną. Blynų.
Ji valgė kumpio ir karamelinių saldainių. Pasakyk jiems.
Turi pasakyti.
Jei nesiliausite valgiusi saldumynus, vaistai nepadės.
Neteksite pėdų ar dar blogiau, jei valgysit kaip baltaodė.
Girdėjai?
Viskas gerai.
Prakeikimas.
- Ei, Bleki, stok! - Bleki!
- Šūdas. - Stok!
- Po galais, Bleki! Nebėk! - Kur nubėgsi?
O tu pirma mane pagauk!
Tik pažiūrėk.
Sveikas.
Išsitraukei bjuiką?
Lipk.
Baironai.
Brolau, eikš.
- Čia? - Taip, čia.
Prašau atsiklaupti, Ernestai.
Klaupkis.
Ar susitarei su Blekiu Tompsonu,
kad šis pavogtų tavo raudonąjį rodsterį, jog gautum draudimo išmoką?
Aš...
Taip.
Blekį suėmė už tavo automobilio vagystę.
Ką turėjai padaryti?
Aš turėjau susitarti su juo dėl Bilo ir Retos.
Tai kas dabar pasirūpins Bilu Smitu ir jo žiurke?
Aš...
Aš nežinau, pone.
Patrauk knygą.
Aš...
Aš atsiprašau.
Gerai, brolau, stok.
Stokis.
Alkūnės ant stalo.
Esu 32-o laipsnio masonas.
Man suteikta
daug pasitikėjimo ir atsakomybės, be kita ko.
Taip, pone.
Žinai, kas tai yra?
Ne, pone.
Šūdas!
Velnias.
Kelkis! Sėsk ten.
Ar tau sunku būt šeimos galva?
Ne.
Ji nusamdė privatų tyrėją,
kuris kaišioja visur savo nosį.
Ji įkalbėjo genties tarybą nusiųsti Barnį Makbraidą į Vašingtoną.
- Žinau. - Ji labai užsispyrusi moteris,
ir tau su ja bus tik sunkiau!
Atleisk, Karaliau. Juk žinai, kad jai nepaaiškinsi.
Ernestai, brangus sūnau,
kaip manai, kas bus Molei ir jiems visiems?
Aš juos myliu, bet galiausiai
jie išnyks.
Jų laikai baigėsi.
Viskas. Baigta.
Ernestai, netrenks joks žaibas, kad visa tai sustabdytų.
Tai jau vyksta.
Teisės į turtą turi pereiti Molei,
ne jos motinai, ne jos sesei Retai ar Bilui Smitui.
Taip, pone.
Privalai susigrąžinti valdžią savo namuose.
Girdi mane?
Taip, Karaliau.
VILJAMAS DŽ. BERNSAS PRIVATUS DETEKTYVAS
TALSA, OKLAHOMA
Pirmieji rasinių riaušių kadrai.
175 žuvusieji ir 300 sušaudyta...
Juodaodžių kvartalas liepsnoja.
Nepasigailėta net prieš savaitę atidarytos juodaodžių metodistų bažnyčios.
Kitas rytas - Viskas, kas liko iš „Mažosios Afrikos“.
Pasaulio rodeo čempionas Henris Grameris,
geriausias ir stambiausias naminės prekeivis šalyje.
Žiūrėk, kiek apdovanojimų.
Ar tai auksas, Henri?
Geriau nei auksas. Tai pripažinimas.
Henri, man reikalingas žmogus vienam darbui,
kuris galėtų patraukt vieną tipą ir jo indėnę žiurkę.
Ir ne bet koks, o kuris atliktų tai teisingai.
Nes man reikia, kad abu jie dingtų vienu metu.
Tai negali būt užnuodytas viskis ar panašiai.
Kad būtų garantuota.
- Ei, Džonai. - Taip.
Nunešk šitą namo ir paslėpk.
Kad Magė nematytų.
Ji juk turi akis, Henri.
Ji sugavo mane aną sykį, ir aš nenoriu, kad ta moteris...
Atiduok.
Kodėl nesikreipi į Blekį Tompsoną?
Blekis.
Jis dabar už grotų.
Pasakyk už ką.
Aš susimoviau ir...
Pasakyk tu.
Nes šitas gudruolis įkalbėjo jį nugvelbt jo mašiną dėl draudimo išmokos.
Nepasisekė.
Tai jau tikrai.
Yra dar Dikas Gregas.
Ne. Dikas ieškomas Arkanzase.
Ir Kanzase, po velnių.
Tas šunsnukis taip pasislėpė, kad pats savęs neranda.
Tau reikia banko plėšiko.
Kuris išmano sprogmenis.
Tokiu būdų galima bus patraukt du žmones vienu metu.
Pakišt po namu.
Nitrogliceriną ar dinamitą.
Abu išlėks į orą.
Manau, tai gali padaryt Eisis Kirbis.
- Eisis? - Taip.
- Kur jį rast? - Nežinau.
Jis slapukas.
Nors tas šūdžius gali žinoti.
- Ei, Džonai? - Taip.
Kur šiom dienom slapstosi Eisis Kirbis?
Ką aš žinau? Tūno kokioj skylėj, įtariu.
Gal nešk savo kaulėtą subinę į daržinę,
surask kastuvą ir iškask jį?
Dabar?
Gerai. Paklausinėsiu, gal rasiu.
Eisis Kirbis.
Eisis. Tau reikia jo.
Pasiruošusi?
Užeikit.
- Laba diena, ponia. - Ponia Berkart.
Pasidėkite štai čia. Gerai.
Kas?
Vyručiai, paprašysiu jūsų išeit minutei,
turiu pakalbėt su žmona.
- Į lauką? - Žinoma, Ernestai.
Tik minutei.
Na...
Kas dabar? Kas?
Mums reikia švirkštų ir insulino.
Kas tada, Mole? Kas?
Gerai.
Vyručiai, duokit man, aš suleisiu.
Tu leisi vaistus?
Taip.
Ernestai, Bilas Heilas šį reikalą patikėjo mums.
Žinau. Tiesiog dabar taip reikia, girdit?
Bet už vizitą vis tiek teks sumokėti.
Mes čia važiavom. Kuras, laikas...
Apsikruškit. Už šitą apiplėšimą man dar ir mokėt? Taip?
Tai teisinga.
Duokš.
Grąžinsiu. Dabar dinkit iš čia. Lauk.
Prakeikimas.
Štai.
Turėjau išvyt lauk gydytojus. Gydytojus.
Ką, gal aš gydytojas? Gal tu?
Kvaila, užsispyrusi kale, turi leist vyrams dirbt savo darbą.
Štai ką turėtum daryti...
Ar aš dabar būsiu daktaras?
Ir daktaras, ir seselė,
ir namų tvarkytoja, ir auklė. Dievas žino, kas dar, taip?
Jie man nepadeda.
Iš jų jokios naudos.
Karalius Heilas tau padarė dovaną. Dovaną tau. Tu...
Šiuos vaistus gauna tik penki žmonės pasaulyje, ir tu - viena jų, Mole.
Tau pasisekė. Pagalvok apie vaikus.
Šie vaistai išgelbės tau gyvybę.
Ne, manai, žinai viską, taip?
Su savo indėniškais reikalais.
Manai, kad pagysi su tais gyduoliais, šamanais,
šaknelėm, žolelėm ir visu tuo mėšlu?
Nė velnio, Mole!
Štai kur tikri vaistai!
Manai, kažkas tau gali kenkti?
Tu manai, kad galiu tave nuskriausti?
Nieko nesakai?
Bent pamėgink, ką?
Gal prieš pagerėjant turi pasidaryt blogiau, Mole?
Aš pasirūpinsiu tavim.
Niekas tau nepadarys nieko blogo, kol aš šalia.
Išsižiok.
Kaip jautiesi, Henri?
Gerai. Kartais būna liūdna.
Mes šito negydom.
Jis sveikas kaip ridikas. Liaukis, Henri, jis sveikas kaip arklys.
Tiesa, Bilai.
Tai ką darysi? Nušausi šitą indėną?
Iš kur žinai?
Geriau pasisaugok.
Ne, jam reikia apsidrausti ir tiek.
Tai tik formalumas, jam to reikia.
O kaip dėl mano liūdesio?
Viskis gali padėti.
Geriau pasisaugok.
Nežinau, Bilai. Gali negerai atrodyt.
Šitą sunku bus pateisinti.
Jis man skolingas daug pinigų.
Bilai, mano globėjas neduoda man to, kas man priklauso.
O ko tau reikia?
Noriu nusipirkt naminės.
Ne, Henri. Negerk to mėšlo. Tau jis kenkia.
Pats gydytojas man patarė.
Man nerūpi, ką jis patarinėja. Jis nė velnio nesupranta.
- Eime, Henri. - Labas, Perla.
- Mano žmona su Rojum Banču. - Ką?
Žmona miega su Rojum Banču.
O kam rūpi tas Rojus Bančas?
Tu patinki daugybei moterų. Tau su jom sekasi.
Priimk tai, ką turi. Ir nekvailiok.
Aš pasidarysiu sau kažką.
Nevyriškas žingsnis.
Vyras nori gauti, kas jam priklauso. Jie man neduoda.
Žmona manęs negerbia. Aš nebenoriu gyventi.
Man gėda. Man gėda būt oseidžu indėnu.
Duok man naminės arba ginklą.
Henri, smagiai pabūk su Perla.
Ir nekvailiok, girdi?
Man tavęs reikia, drauge mano. Man tavęs reikia.
Henri, ne! Ko tau čia reikia, Henri? Henri, ne.
- Ką tu sau galvoji? - Henri, liaukis!
- Manai, gali lįst prie mano žmonos? - Patrauk jį!
Nelįsk prie mano žmonos!
- Aš tau nepadariau nieko blogo. - Nelįsk...
Man įgriso prašyti draugų, nes aš pats galiu susimokėti.
Henri, turi ateiti su globėju.
Kas tau aiškina, kaip leisti pinigus?
Liaukis, Henri.
Mano protėviai gyveno laisvi, kol neatplaukėt su savo dvokiančiais laivais.
Manai, esi už mane geresnis?
- Manai, esi geresnis už mane? - Eime.
Juk prašiau tavęs nekvailioti. O tu sumušei Rojų Bančą. Nagi.
Daviau jam į snukį, pastoriau Heilai. Daviau jam į snukį.
Kodėl tu juo rūpiniesi?
Nes jį apėmęs liūdesys.
Žinai, kad pernai jis bandė nusižudyti?
O, taip?
Aš juo rūpinuosi, nes jis mano kaimynas ir geriausias draugas.
Čia guli 25 000 dolerių.
Sudariau jam draudimo sutartį. Sumai, kurią jis man skolingas.
Todėl jei jis šiais metais nusižudys, aš prarasiu pinigus.
Jis turi likti gyvas bent jau dar kelis mėnesius.
Man dar gali pavykti perimti jo teises į turtą.
Turi kai ką žinoti.
Ant grindų guli pirmasis Molės vyras.
Kaip tai pirmasis vyras?
Oseidžai juk nesiskiria.
O jie buvo susituokę. Ceremonijoje rezervate.
Kaip tai? Tai ji dar jo žmona?
Ne. Jiems buvo po 15-ika. Tokios tradicijos. Nieko tai nereiškia...
Jei aš būčiau vedęs, būčiau jai pasakęs. Ji man nieko nesakė.
Kaip ji su tavim elgiasi?
Gerai. Ji man gera, žinokit.
Leisk jai turėti savo paslapčių.
Tuomet jų galėsi turėti ir pats.
Ar atsiras kas?
Pitsas Bytis su Klanu ieško Anos žudikų.
Jis sakė, kad jie padeda išvalyti miestelį nuo tinginių.
Pitsas su savo Klanu mėgina gauti valdžią, bet jie jos neturi.
Tegu leidžia policijai dirbti savo darbą.
Man labai nepatinka Kukluksklanas, Mole.
Jie baisiai trokšta valdžios.
Ir jie jos negaus.
Ar atsiras kas?
Gentis samdė Barnį Makbraidą.
Jis negrįžo.
Mes nusamdėme privatų tyrėją, bet...
Sumokėjai jam?
- Taip. - Jis pabėgo, tiesa?
Ernestai, jis pabėgo.
- Taip. - Taip.
Panašu, jog taip, Karaliau. Panašu, kad taip.
Manau, Molės pinigus mums derėtų panaudoti
kur kas protingiau, Ernestai.
Aš nekritikuoju, tik sakau.
- Tu įsigijai fermą. - Taip.
Gerai. Su manim nepasitarei.
Derėjo pasitarti, nes aš tau linkiu gero, Ernestai.
Aš jums abiem linkiu gero.
Jei ne aš, nebūtum dabar su Mole, nebūtum dabar čia.
Leisk man tau padėti. Leisk man tau patarti, pakonsultuoti.
Džadsonas man nepasakė apie kiaulių ligą,
bet dabar aš pasimokiau, Karaliau. Tai daugiau nepasikartos.
Bloga investicija, štai ir viskas. Bloga investicija.
Mole?
Tu šįvakar kažkokia pasikeitusi. Kas nutiko?
Gal metas tai atskleisti, taigi...
- Molė laukiasi. - Ką?
- Taip. - Vajetau! O, jė...
Taip? Tikrai?
Taip.
Dievulėliau.
Taip, mes su Mole turėsim vaikelį, Karaliau.
Vajetau. O dievulėliau.
Tebūnie palaiminti šie namai.
- Nuostabu. Sveikinu. - Ačiū.
Būk palaiminta.
- Sveikinu. - Ačiū.
- Sveikinu. - Sveikinu.
- Ačiū. - Sveikinu.
Mes sujaudinti.
Ačiū, Vile.
Henri! Užeik. Mes ką tik sužinojom nuostabią naujieną.
Molė vėl laukiasi.
Jaučiu, bus mergaitė. Aš šiuose reikaluose neklystu.
Sveikinu.
Širdim jaučiu.
...kūdikio antklodėlę.
Išrinksime spalvas.
Sveikinu.
Nuvažiuosim į parduotuvę...
Atleiskite, kad trukdau.
Dėde, galima tave porai žodžių, labai prašau.
Žinoma, Henri. Eik ten, prisėsk, aš tuoj.
Tik pakalbėsiu su jais.
- Eik. Palauk manęs ten. - Ačiū.
Tu miegi su ja, kai ji taip serga?
Ji - mano žmona, Karaliau. Taip jau būna. Taip.
Gal tai tavo „iškrypimas“.
Taip. Telaimina Dievas tave ir tą vaiką.
Pirmas vyras?
Kaip manai, jis gali pretenduoti į turtą?
Henris.
Dėde.
Ramzi, žinau, tavo gyvenimas sunkus.
Daugybė vaikų. Septyni ar aštuoni, kiek girdėjau.
Taip, turiu jų visą krūvą.
Karalius Bilas Heilas teiraujasi, gal norėtum uždirbt
kai ką patraukdamas.
Negaliu. Aš tokio darbo nedirbu.
Kalbu apie indėną.
Tai kas kita.
Pažįsti Henrį Roaną?
Nea.
Ką manai?
Paklausyk, ką pasakysiu.
Aš tau nupirksiu rodsterį, kad galėtum nuvažiuot ir tai padaryt.
Vienu rodsteriu neišsisuksi, nes galiu prisišaukt bėdų.
Susitarsim.
Tikiuosi, nelaidysi liežuvio apie šį nužudymą.
Tas indėnas, jis nuolat prislėgtas.
Jau dukart bandė nusižudyti.
Man Heilas taip sakė.
Jis nori, kad atrodytų, jog Roanas pakėlė prieš save ranką.
Į kaktą, supranti? Iš priekio, į kaktą.
Atžygiuoja riteriai. Štai taip, Pitsai.
Sveikas, Ernestai.
Ernestas supažindino mane su tuo indėnu Ferfakso restorane.
- Džonas. Džonas Ramzis. - Džonas Ramzis.
- Henris. Malonu. - Malonu susipažinti.
Mes susėdom šalia, ir aš užuodžiau nuo jo viskio tvaiką.
...gal norėtum pirkt naminės?
Pasakiau, kad galiu parduot jam naminės.
- Taip. - Taip, su manim gali susitarti.
Liepiau jam laukt manęs kelyje palei Solo Smito ganyklą
maždaug dešimtą.
Bičiuli. Žiūrėk, ką radau šitam vamzdy?
Nagi, negailėk.
Taip.
Velnias, nuo jos tau kepenys išsivers į kitą pusę.
Po kelių tokių susitikimų, mes lyg ir pamėgom vienas kitą,
jis nervinosi, kad jo niekas negerbia.
Kartais nueidavom pas ponią Makę.
Ir jis paėmė. Įsivaizduoji?
Koks šerifas pardavinėja kokainą? Pasakykit man, prašau.
Nieko sau.
Tai truko kurį laiką.
Aš kaupiau drąsą,
ir vieną dieną, susiklosčius palankiom sąlygom, nusprendžiau užbaigt šį reikalą.
Pasakiau tam indėnui, kad paimsim butelį, mergų
ir kad susitiksim kelyje palei Smito ganyklą.
Šitas - geresnis nei tas paskutinis.
Prakeikimas.
- Turi minutę? - Taip. Užmesk akį į Kaubojų.
Kas? Kas yr?
Kur Heilas?
Nežinau. Vizbange, Pohaskoj, o kas?
Perduok jam, kad padaryta.
Tikrai? Kur?
Kelyje palei Solo Smito ganyklą. Viskas baigta.
Imk. Man jo nereikia.
- Džonai. - Pakaks man su jumis.
Henris Roanas negyvas.
Nusižudė?
Nežinau.
Jis visada liūdėjo.
Visada.
Tu jį gerai pažinojai, tiesa?
Nuo vaikystės.
Ar tavo dėdė žino? Jie buvo draugai.
Taip. Jis žino.
Ar jį nužudė?
Nežinau.
Pernai jis bandė nusižudyti.
Žinojai?
Jį nužudė ar jis nusižudė? Žinai?
Aš nežinau.
Žinai, Rojus Bančas ne sykį šūkavo, kad nudės jį.
Žinai, jis davėsi su jo žmona,
nereik toli ieškoti.
Gal jis nusižudė, kaip sakai.
Tai turėjo atrodyt kaip savižudybė, kvėša.
Nepasakei, kad ten paliktų ginklą?
Pasakiau, kad paliktų ginklą. Aš jam viską pas...
- Pasakei, kad paliktų ginklą? - Viską, kaip sakei, Karaliau.
Nežinau, kodėl nepaliko. Aš nežinau.
Pasakiau jam viską, ką pats pasakei.
Pasakei, kad nušautų iš priekio į kaktą?
Tai kodėl jis šovė iš nugaros?
Viskas paprasta. Priekis yra priekis, nugara yra nugara!
Kad atrodytų, jog jis nusižudė pats!
O atrodo kaip žmogžudystė. Neturėjo taip atrodyt, girdi?
Aš jam aiškiai pasakiau - į kaktą. Šičia. Taip ir pasakiau.
Sakau tau, prisiekiu vaikais, sakau tiesą.
- Nereikia. Nusiramink. - Prisiekiu savo vaikais, Karaliau.
Ir neprisiekinėk vaikais. Kvailai atrodai.
Aš nesu kvailys, nes viską pasakiau teisingai.
Kas čia, Karaliau?
Baimės žibintai.
Kabina juos, kad atbaidytų žudikus.
Greičiau.
Štai jis. Sustok.
Ei, Rojau!
Tau dabar čia būti nederėtų.
Ir dar girdėjau, kad tau derėtų dingt,
nes šerifas ketina tave apkaltinti žmogžudyste.
Jie žino, kad grasinai nudėti Henrį.
Jei bėgsiu, vadinas, kaltas. O aš neturiu ką slėpti.
Jei bėgsi...
Jei nebėgsi, sėsi už grotų, nesvarbu, kaltas tu ar ne.
Tiesiog draugiškas patarimas. Aš bėgčiau.
Ačiū, Bilai. Aš, manau, nebėgsiu.
Ir tu man - ne draugas.
Aš liksiu čia, Ferfakse.
Esi Dangaus Senolių genties narė.
Mažoji Ana,
tavo vardas yra Va-re-lum-pa.
Kokia ta išsekimo liga, Mole?
Išsenki? Tiesiog nusilpsti?
Minė nuo jos mirė.
Mama mirė nuo jos.
Aną nušovė.
Mūsų antklodės, kurias nešiojam - taikiniai.
Gal išvažiuokim? Kad ir į Kolorado Springsą.
Pažvelk į mane. Aš kelionės neištversiu.
Ar tavimi kas rūpinasi, Mole?
Ernestas ir vaikai.
Ernestas manimi rūpinasi. Kiek tik gali.
- Nete? - Taip.
Gali paduoti mano sesei skrebutį?
- Žinoma. Gal dar kavos? - Ačiū.
Sesute.
Ačiū.
Tai jūs su Mole irgi apsigyvenot mieste?
Taip, mes čia, taigi...
Tu gražiai čia įsikūrei, Bilai. Tikrai gražiai.
Ačiū, Ernestai. Broliai Šaunai pasiūlė mums geras sąlygas
ir paliko mums čia gražių daiktų.
Rimtai?
Ne tokių gražių, kokius perki tu, bet mums tiko.
Pažįsti Molę. Jai patinka gražūs daiktai, taigi...
Ne tiek, kiek tau.
Gali atrodyti, kad tu kone pasakei, jog aš - po skvo padu, Bilai.
Liaukis, Ernestai, jokiam vyrui to nesakyčiau.
Gerai, tiek to.
Aš neįsižeidžiau.
Nori išgerti?
Taip. Išgerčiau, jei turi.
Neturiu.
Tai kodėl klausi?
Atrodai nervingas, todėl.
Matai, Bilai, aš nesinervinu. Visai nesinervinu.
Tiesiog man nepatinka su tavim kalbėtis.
Tik dėl to.
O ką aš tau blogo padariau, Ernestai?
Ką blogo man padarei? Ne. Tik...
Tu tiesiog man nepatinki. Štai kaip.
Mane tokiu sukūrė Viešpats, Ernestai. Ir nieko negaliu padaryt.
Ne. Išties negali.
Nebent norėtum mane nužudyti.
O gal tai tavo vyresnio brolio užduotis?
Mole? Mums metas, mieloji.
- Džimai? - Mirtle?
Jei namuose turi kažką brangaus, kuo greičiau išnešk.
Gerai.
Deividai?
- Viskas gerai? - Taip.
Važiuoju į Fort Vertą, į gyvulių parodą,
o tu surask Eisį Kirbį ir pasakyk, kad metas sutvarkyt Smito reikalą.
Girdi mane?
Aš jo nepažįstu. Aš nepažįstu Eisio Kirbio.
Kur jam ieškot Eisio?
Surask Džoną Ramzį. Tas žinos.
Girdėjai? Surask Džoną Ramzį. Tegu pasako Eisiui, kad jau metas.
Mes važiuojam į Fort Vertą.
Noriu pamatyt, kad supranti mane.
Taip. Aš suprantu. Surasiu Ramzį ir pasakysiu jam.
Gerai.
- Džonai? - Taip, aš.
Turiu tau žinutę nuo Karaliaus Heilo.
Jis prašo surasti Eisį Kirbį
ir perduoti jam, kad metas sutvarkyt Bilą ir Retą, aišku?
- Jau metas, Džonai. - Dabar negaliu. Mano žmona serga.
Mano žmona irgi serga. Maniškė irgi serga.
Kodėl pats to nedarai?
Ko prašinėji tokių kaip aš nudirbti tavo darbus?
Nes aš nepažįstu Eisio Kirbio.
Aš nežinau, kaip jis atrodo, girdi?
Padaryčiau, bet negaliu, nes nežinau, kaip jis atrodo, Džonai.
- Gerai. - Atsiprašau.
Gerai. Aš jį surasiu, tik ne dabar.
Jei negali dabar to padaryt, tavo žiniai,
tai teks padaryti, nes Heilui negalima atsakyti.
Jo užduotys turi būt vykdomos iškart. Iškart.
Na, tu ir pristojai, Ernestai.
- Turiu grįžt į darbą. - Žinai, ką pasakysiu?
Turi tik vieną šansą, Džonai. Tik šį vieną. Daugiau jokių.
Pasakysiu Karaliui Heilui, kad padarysi ko prašomas dabar pat.
- Nenoriu prarast darbo. - Džonai, tu neturi pasirinkimo! Metas.
Aš dar mandagiai su tavim kalbu.
- Gerai, sutvarkysiu. - Aš mandagiai su tavim kalbu, Džonai!
- Sakau, padarysiu gi. - Taip, žinoma.
Dabar pat, Džonai. Dabar pat.
Eisi.
Taip.
Čia Džonas. Nešauk.
Gavai sprogmenų?
Mamyte!
Kur buvai?
Pas Retą.
Turėjai būt namie.
Eikš.
- Kaubojui skaudėjo ausį. - O varge. Tikrai?
Žinai, Bilas nekaip elgiasi su Reta, kai manęs nebūna.
Klausyk, Mole, aš... Aš...
Nenoriu, kad vaikščiotum visur, kai aplink tokie dalykai.
Bet juk pas seserį buvau.
Tu su vaikais būk namie.
Gerai?
- O Viešpatie! - Kas čia buvo?
Nežinau!
- Vera! - O Viešpatie.
Vera!
Lize!
Kas atsitiko?
Kaubojau, eikš pas mamytę.
Kaip Talsoj. Kaip Talsoj vyko.
- Atsargiai, visur pilna stiklų! - Iš kur čia, po galais?
Kieno namas?
- Bilo ir Retos! - Bilo ir Retos namas.
- Netės kambarys - gale, ten! - Ten, gale Netė!
- Netė Berkšajer! Ji čia gyvena! - Nete!
Nete!
- Nete! - Ten Bilas Smitas!
Nušaukit mane! Nušaukit mane, po velnių!
Nušaukit mane!
Čia Reta!
Čia Reta, greičiau! Čia Reta!
- Girdi mane, Reta? - Reta.
Reta.
Negyva, regis.
Mamyte! Mamyte!
Mamyte!
Ernestai?
Sveiki atvykę į Fort Verto gyvulių parodą ir rodeo.
Kviečiame susitikti su rodeo čempionu Henriu Grameriu pirmame ringe.
Pirmam ringe galite gauti autografus,
susitikti ir pakalbinti čempioną.
Per daug dinamito.
Žinok, imi veikti nesubtiliai, Bilai.
Netė, tarnaitė.
Ją rankioja po gabaliuką.
Molė Berkart, nekompetentinga, sklypo numeris 285.
Trys, du, vienas.
Nori 300 dol. kelionei į Vašingtoną?
Taip.
Sunki kelionė tokiai ligotai moteriai, Mole.
Aš negaliu duoti tau pinigų šiai kelionei.
Tai nebus į naudą nei tau, nei tavo vaikams.
Noriu išvykt dabar, nes ilgai negyvensiu.
Tai, galbūt, paskutinis dalykas mano gyvenime.
Malonu jus matyti. Ačiū, vade.
- Ačiū už jūsų... - Vade Bonikaslai.
Prezidente Kulidžai, ponios ir ponai, prašome pažiūrėti čia.
Trys, du, vienas.
Pone prezidente, aš - Molė Berkart. Prašau, pasiųskite pagalbą.
Žudomi oseidžai, o policija nieko nedaro.
Netekau motinos ir seserų.
Dėl naftos pinigų nužudyta labai daug oseidžų. Maldauju.
Taip.
Dėkoju.
Labai jums dėkoju.
Žmonai toliau leisk insuliną
ir pridėk tai.
Visą ampulę.
Tik žiūrėk, laikykis proporcijų, Ernestai.
Ir leisk reguliariai.
Tai ją apramins.
Tik tiek. Taps lėtesnė ir ramesnė. Nieko daugiau.
Kasdien tuo pačiu laiku. Pusvalandį prieš valgį.
Visą ampulę.
Ernestai, tiki Biblija?
- Taip. - Tiki senovės stebuklais?
Tikiesi stebuklo, kad visa tai susitvarkys?
Juk supranti, kad stebuklų nebebūna.
Žinau.
Žinau, Karaliau. Ji išvyko į Vašingtoną, taigi...
Tai tik sulėtins ją, tiesa?
Taip.
Tiesiog ji nebus tokia aktyvi.
Aš bijau, Šo-mi-ka.
Ko bijai?
Bijau valgyt savo namuose.
Kodėl bijai valgyt savo namuose?
Aš bijau.
Ar nutuoki, kas tau kenkia?
Noriu, kad lovą perneštų į pirmą aukštą, į galinį kambarį.
Mes valgysim tik Veros gamintą valgį, nieko kito.
Mažylė Ana serga kokliušu.
Jai reikia gydymo.
Noriu, kad ji gyventų su broliu ir seserim Bighartais.
Taip bus geriau. Ten pagydys jos kosulį.
Mamyte!
Ernestai, mano insuliną iš traukinio paimsi tik tu, niekas kitas.
Neimk nieko iš brolių Šaunų.
Gerai, Mole.
Pas mane atėjo mano motina. Prašė šokt su ja.
Pasakiau jai, kad nebegaliu šokti.
Ji man pasakė, kad mirštu.
Nenorėjo, kad mirčiau viena.
Sapnuose gali jaustis lyg mirtum
tik kurį laiką, o tada pabundi.
Ji sakė, kad čia yra vyras.
Koks vyras?
Vyras su skrybėle.
Aš noriu pakalbėt su tuo vyru.
Daug vyrų nešioja skrybėles, tiesa?
Pailsėk.
Pone Berkartai?
Kas ten?
Aš - Tomas Vaitas. Esu iš Tyrimų biuro.
Sveiki.
Biuro... Ką? Kokio biuro?
Esu atsiųstas iš Vašingtono tirti čionykščių žmogžudysčių.
Kaip tirti?
Išaiškint, kas jas vykdo.
Jūs detektyvas.
Iš „Pinkertono“? Kas jūs?
Ne, pone. Aš buvau Teksaso reindžeris.
O dabar dirbu federalinei vyriausybei. Ta įstaiga vadinasi Tyrimų biuras.
Žinote, ką, jei turit klausimų...
Jei turit klausimų, eikite pas šerifą.
Iš jo sužinosite viską, ko jums reikia.
Taip, pone, aš buvau. Aš kalbėjau su juo.
Bet man reikia pakalbėti su Mole Berkart, kurios seserys ir motina mirė.
Su Mole? Taip, ne, ji mano žmona.
Ji labai serga dabar. Aš jos vyras, Ernestas Berkartas, taigi...
Užeikite kitą sykį.
Dabar nežinau, ką jums pasakyti.
Ji prastai jaučiasi, taigi...
Gal rytoj?
Rytoj? Tai per greit.
Tiesiog, kaip sakiau, jai labai blogai.
Ateikite penktadienį, gerai?
O ji dabar namie?
Ji serga diabetu, suprantat? Taip.
- Tikrai? - Taip.
Ji dabar ilsisi, aš ją slaugau, taigi...
Ateikite penktadienį, gerai?
- Penktadienį? - Taip. Penktadienį.
Ateisiu. Ačiū, pone.
Čia Džonas Renas. Pusseserės Merės draugas. Atvyko ieškot giminaičių.
- Sveikinam oseidžų krašte. - Ačiū.
Sveikas atvykęs į Ferfaksą.
Sveikas atvykęs į Važažė kraštą.
Ačiū. Man sakė, kad turiu oseidžų giminaičių Hominyje.
Iš kur pats būsi?
Reikia pakalbėti, Karaliau. Labai reikia. Atsiprašau.
- Ne dabar. Palauk. - Negaliu laukti. Reikia pakalbėt...
Negaliu laukti. Jie atėjo į mano namus. Atėjo į mano namus.
- Kas tau? - Reikia pakalbėti.
Kas yra?
Ernestai.
Man neramu, Karaliau. Jie atėjo į mano namus.
Privatūs tyrėjai.
- Į tavo namus? - Į mano, taip.
- Ką sakė? - Nežinau, ko jiems reikia.
Jie atėjo pas mane į namus.
O ką tu darei?
Klausyk, man neramu. Jie kažką žino.
- Jie sužinos, ką padarėm. - Nusiramink.
- Karaliau, reikia pakalbėt apie tai. - Privalai nusiraminti. Raminkis.
- Ar supranti mane? - Taip.
- Susiimk. - Gerai.
- Susiimk ir nusiramink. - Aš stengiuos. Aš stengiuos, bet...
Nusiramink.
- Kada pakalbėsim... - Nagi!
- Pakalbėsim vėliau. Ne dabar. - Aišku, aišku.
- Karaliau, ka... - Ne dabar.
Jūs čia dėl Makbraido nužudymo? To baltaodžio?
Ar dėl to, kad mes nuvykom į Vašingtoną
ir sumokėjom 20 000 dolerių, kad jus čia atsiųstų?
Manau, dar ne vėlu išsiaiškint, kas kaltas.
Kas?
Mes jau nebesuskaičiuojam savo žuvusiųjų.
Šimtai mirčių.
Senais laikais mes kautumėmės su tais žmonėmis.
Prieš 20 metų, kai užjūry dalyvavau Boksininkų sukilime,
mačiau savo priešą ir žinojau, ką turėjau užmušt.
Jei mes surastume tuos žudikus, patys juos nudėtume.
Ne. 25 000 dol. Henrio Roano draudimas.
Jis jau keli mėnesiai kaip miręs. Jau keli mėnesiai.
Prašau, atiduokite man mano Henrio Roano pinigus.
Jums teks kalbėtis su Denveriu. Jie užginčijo jūsų paraišką.
- Kas jūs? - Dž. T. Džounsas iš Denverio skyriaus.
Dž. T. Džounsai, klausykite.
Tai Ferfakso problema, o ne Denverio.
Paraiška išsiųsta į Denverį. Jie ją užginčijo.
Jūs vis sakote Denveris. Čia ne Denveris, o Ferfaksas.
Aš reikalauju savo Roano pinigų. Išrašykite čekį.
Pone Heilai, apgailestauju, bet kol negausiu atsakymo iš Denverio...
- Ar žinote, kas aš toks? - Taip, pone.
Ir vis tiek jokios pagarbos? Neduosite man pinigų?
- Ne, pone. - Jūs pasigailėsite.
Jūs pasigailėsi, pone Draudimo agente.
Ponai, užeikite.
- Pone Heilai. - Taip.
Pas jus Sidžei Robinsonas.
- Pone Heilai. - Sidžei.
Kiek tai įvertintumei?
Pirma turiu apžiūrėti.
Gerai. Tik greičiau. Neužtruk.
Ji - be veido.
Jie nupjovė jai galvą.
Mes nepakėlėm jos dūmais į dangų. Va-kon-ta jos nepažins.
Mes aprūkėm namus.
Aprūkėm namus, mieloji. Tik neprisimeni.
Tu neprisimeni.
Ten buvom mes ir Bilas, ir Reta, ir Džozefas, ir Berta.
Mes visi ten buvom. Kelias valandas ten buvom.
Tiesiog... Tu pamiršai.
Mole?
Pailsėk.
Džeimsai ir Deividai Šaunai, mes iš Tyrimų biuro.
Norime užduoti jums kelis klausimus apie Anos Braun mirtį.
Apsirenk. Mes tuoj.
Manau, jums reikia pakalbėt su taikos teisėju.
Jis turi visus apklausos dokumentus dėl Anos Braun mirties.
Tie dokumentai dingo nuo jo stalo.
- Tada eikite pas laidotuvininką Tertoną. - Tertoną.
Taip, jis pateiks jums detales.
- Jis pasiliko kaukolę, taip, Deividai? - Taip.
Pas jį irgi buvom, todėl atėjom pas jus.
Ar jūs pametėte kulką, kuria ji buvo nušauta?
Ne, nes mes jos neradom.
Ar todėl išdraskėte jai smegenis, nes ieškojote kulkos?
Taip, tiesa.
Lavonas buvo prastos būklės, nes išgulėjo penkias ar...
- Šešias dienas. - Šešias dienas.
Ir tada mes ją ekshumavome.
Kodėl sukapojote kūną į mažus gabalus,
o nuo galūnių mėsos kirviu nukapojot mėsą?
Ieškojom kulkos.
Taip ir neradom. Taip.
Žinot, tai Indėnų genties tarybos reikalas.
Pakalbėkite su vadu...
- Bonikaslu. - Bonikaslu.
Ir ką jis man pasakys?
Čia indėnų kraštas. Kalbėkitės su indėnu.
Atleiskite, ponai.
Nagi, nagi.
Ko anksčiau nesirodėte?
Mane čia paskyrė tik prieš savaitę.
Kas paskyrė? Prezidentas?
Ne, pone. Dž. Edgaras Huveris.
Nepažįstu jo.
Girdėjau, jūs - Oseidžų kalvų Karalius,
ir turiu kalbėt su jumis.
Galiu pasakyti savo nuomonę.
Panašu, kad visos šios mirtys
pašalinių žmonių, galbūt negrų, darbas.
Matėt, kas vyko Talsoj?
Taip, pone.
Taigi, kažkokia nesėkmių virtinė.
Ana Braun, grubi merga. Bičiulė, bet liežuvio už dantų nelaikė.
Prisišnekėjo galiausiai.
Henris Roanas kentėjo nuo melancholijos. Turite tai žinoti.
Dar, žinoma, Čarlis Vaithornas,
vienas maloniausių žmonių pasaulyje.
O kaip kitų oseidžų mirtys?
- 25 ar jau 30 dabar. - Taip.
Man tai labiau panašu į epidemiją, nei į nesėkmes.
Taip, bet man atrodo, kad jums reikia kalbėt su taikos teisėju.
Kalbėjau. Buvau pas jį, bet iš jo jokios naudos.
Nejaugi?
O vyriausiasis vadas?
Ir su juo kalbėjau.
Nukreipė mane pas jus.
Mes norim padėt tašką šitam nelemtam reikale,
bet ši vieta nėr tam tinkama.
Mielai atsakysiu į visus jūsų klausimus.
Galim susitikt kur nors kitur. Bet čia... Ne visai tinkama vieta.
Tada iki susitikimo.
Ačiū, kas skyrėte laiko ir atleiskite, kad sutrukdžiau.
Niekis. Viskas gerai. Lauksiu mūsų susitikimo.
Sveikas, Bleki.
Neatsisuk.
Čia sugužėjo vyrų iš vyriausybės. Drumsčia orą.
Aš savo bausmę atlikau.
Neverta sukiotis ten, kur pilna problemų.
Aš tau skolingas už tai, ką padarei dėl mano sūnėno.
Neišdavei mūsų dėl to rodsterio nesusipratimo.
Gali leist laiką kitur. Kurį laiką nesirodyt miestely.
Dramraitas - gera vieta.
- Dramraitas? - Dramraitas.
Nuvyk ten anksčiau. Negras valytojas atidaro auštant.
Ačiū už atlyginimą.
Po velnių!
- Rankas aukštyn! - Nė iš vietos!
Prakeikimas.
Plijė ir tiesiai.
Ačiū, Bilai, už paramą mūsų miesteliui
ir už viską, ką esi padaręs mūsų bendruomenei.
O dabar ir šiai nuostabiai baleto mokyklai.
Ponios ir ponai, ponas Bilas Heilas, mūsų rėmėjas.
Atnešėm tau dovaną ir kviečiam į savo namus, kad palaimintum.
Pati gaminai?
Ar tavo mergaitės gavo ponį?
- Taip, gavo. Ačiū, Bilai. - Nėr už ką.
Bobai, šįvakar pasaugok savo verslą.
Girdėjau kalbas, jog 23 val. ketina apiplėšti tavo parduotuvę.
Gal dėl tų tavo paslėptų brangakmenių.
Du baltaodžiai ir negras.
Ačiū, brolau.
Prašom.
Eisi, čia likutis, kurį buvau tau skolingas. Didelis ačiū.
Jūs žinot apie tuos federalinius agentus, tiesa?
Jie klausinėja apie tą sprogimą.
Čia ne federalinis kraštas, o indėnų,
tad būk ramus.
Bet geras laikas pakeliauti.
Galiu tau pasiūlyt kai ką įdomaus, jei leisi pasakyt.
- Žinoma. - Gerai.
Velnias!
Stokit, prakeikti vagys!
Sveiki, pone.
Ar čia Henrio Gramerio vietelė?
Gal žinot, kur galėtume jį rasti?
Angelas nusileido ir paplekšnojo jam į krūtinę sparnais.
Dabar jis su gyvatėm, pragare.
Kada tai nutiko?
Vakar.
Paslėpk, brolau.
- Kas? - Eime į lauką.
Po galais. Išeinu.
Kas yr?
Ei, Baironai.
Kas yr?
Ernestai,
jei tave apkaltins, jei kas nutiks, tu išsisuksi. Viskas bus gerai.
- Ką čia... - Tu išsisuksi.
Apie ką čia šneki?
Kuo mane apkaltins? Kuo mane galėtų apkaltinti?
Ernestai, aš turiu daug draugų. Labai daug draugų.
Tai reiškia, kad turiu geriausius advokatus.
Jie mane gina ir gins tave.
Todėl būk ramus. Tavęs nesusems, sūnau. Niekas nesusems.
Ačiū, Karaliau.
- Kas? - Tai tik...
Kas? Kas yra? Kas?
Jam skrandį skauda.
- Viskas gerai? - Taip, Mirtei prastai.
Vilė isterikuoja. Ir aš nežinau, kaip...
Nežinau, ką daryt, bet...
Tau reikia dabar pat čia pasirašyt.
Jei tau kas nutiks, turtas turi likt šeimoj.
Tai vienintelis būdas.
Viskas turi likt šeimoj. Pats žinai.
Kas, jei man kas atsitiks... Kas...
Jei kas man nutiks, kas? Kas man nutiks?
Nieko tau nenutiks. Tai tik formalumas.
Nieko tau neatsitiks,
nes aš pasirūpinsiu, kad tau nieko nenutiktų.
Tu pasirašei tą patį?
Taip, jis pasirašė.
Mano žmona neserga.
Jo žmona neserga, bet jis pasirašė.
Mes visi turim pasirašyti.
Kad pinigai liktų šeimoj.
Sūnau...
Baironai, palik mus minutei.
Gerai, Karaliau.
Ar tau viskas gerai?
Taip, man...
Man viskas gerai, lyg ir.
Nebijai? Nes bijoti nėr reikalo.
Ne. Nebijau...
Leidi jai vaistus?
Vaistus? Taip.
Taip, darau, ką reikia.
Viską leidi?
Taip.
Nepamiršk, leisk po visą ampulę.
Taip, Karaliau. Taip ir darau.
Darau viską, kaip sakei. Ji pas mane rami. Ji rami.
Taip ir toliau.
Ernestai, žinau, kad myli Molę, ir aš ją myliu.
Bet tiesa tokia,
jog ji greit pasimirs.
Juk pats žinai.
Mes nieko nebegalim padaryti, tai - Dievo valioje.
Ir jis jos laukia.
O tu būk šalia ir leisk jai vaistus, kurie mažins jos skausmą.
Niekada nesigailėsi,
kad buvai šalia prieš jai iškeliaujant į amžinybę.
Tu to niekada nesigailėsi.
Ir tu esi stiprus.
Tiesa? Tu stiprus.
Taip.
Būk šalia jos.
Ir pasirašyk šitą.
- Nori, kad pasirašyčiau? - Privalai pasirašyt, sūnau.
Gerai, Karaliau.
Labas vakaras, vyručiai.
Džonai.
Štai ką man pavyko sužinoti.
Vakar buvau Rolstone.
Susitikau su seniu Alvinu Reinoldsu.
Jis man daug ką papasakojo.
Pažinojau visus indėnus, kuriuos jie nužudė.
Tie tipai duodavo užnuodyto alkoholio šunims vien tam, kad pažiūrėtų, kas bus.
Jie net kojotus nuodijo.
Man kojotai ne itin rūpi,
bet vis tiek negerai juos taip žudyti, jie turi mirt sava mirtim.
Mano žentas man sako, kad tylėčiau.
Nes tie tipai ir mane nukneckins.
Bet mano laikas jau į pabaigą, todėl pasakysiu tau, kas tai darė.
Aš sėdėjau štai čia
ir mačiau, kaip Baironas Berkartas vežė Aną Braun šiuo keliu.
Gale sėdėjo Kelsis Morisonas su žmona.
Jie visai nugirdė Aną.
Ir jie visi buvo kartu. Kelsis, Baironas ir Ana.
Aš nemeluoju.
Kelsis Morisonas?
Jis valdo kvaišalų ir viskio kontrabandos tinklą Fort Verte, N. Orleane ir Dalase.
Pamenat Bilą Stepsoną, rodeo kaubojų?
Bilas Stepsonas mirė apsinuodijęs namine. Nebuvo jokio tyrimo.
Bilo žmona buvo Tilė Stepson.
Kelsis metė savo pirmą žmoną Ketrin
ir vedė Tilę praėjus vos dviem savaitėm po Bilo mirties.
Po dviejų mėnesių Tilė nunuodijama.
Kelsis pabėga su Tilės vaikais į Meksiką,
bet grįžta, nes kažkoks gudrus teisininkas jam pasako,
kad jei negrįš, paklius į dar didesnę bėdą.
Taigi, mano mirusi žmona paliko du vaikus, jie turi mano pavardę.
Jei teisiškai juos įsivaikinsiu,
ir abu vaikai mirs, ar aš paveldėsiu jų palikimą?
Jie oseidžai.
Vienas jų pusiau oseidžas, bet teises į turtą turi.
Kelsi, ar suvoki, jog sakai man,
kad ketini įvaikinti ir užmušti šiuos vaikus?
Ne, jei tai neteisėta ir negausiu pinigų.
Tada to nedarysiu.
Kelsis Morisonas?
- Kas? - Kelsis Morisonas?
Aš - Loidas Mileris.
Eime su mumis, Loidai. Reikia pakalbėti.
Žavėjausi Kelsio ambicijomis.
Pasakiau jam tai, ir jis man padėkojo.
Kelsi, aš visada žavėjausi tavo ambicijomis.
Ačiū.
Ką gali papasakoti apie Baironą ir Ernestą Berkartus bei tas žmogžudystes?
Apie Baironą ir Ernestą Berkartus?
Manau, mes galim padėti vieni kitiems.
Jau užsitarnavau žmonių pasitikėjimą. Važažė man daug ką pasakoja.
Susidraugavau su tėvu Albertu. Jis irgi manim pasitiki.
Papasakojo, kas vyksta su Mole Berkart.
Sakė, kad ji bijo dėl savo gyvybės.
Sakė, ko ji labiausiai bijo?
Liaukis, Tomai.
Čia greičiau žmogų nuteis už spyrį šuniui,
nei už indėno nužudymą.
Tai Bilo Heilo ranča.
Praėjusį mėnesį apdraudžiau jį nuo gaisro 30 000 dol. sumai.
Pone Draudimo agente, panašu, kad ryte lauk darbelio.
Tu kitas.
Na...
prasideda.
Prasideda?
Turiu jums kai ką pasakyti.
Jūs...
Turiu jums pasakyti. Mano žmona sunkiai serga.
Aš turiu grįžt namo pas žmoną. Ji sunkai serga.
Sūnau? Eime su manim
Turiu pakalbėt su žmona. Jai visai prastai, taigi...
Mes eisim namo ir...
Eisim namo ir pasirūpinsim ja, gerai?
- Gerai. - Berniuk.
Jūs nesupratot. Jūs neteisūs.
Jei manot, kad kažką žinot, klystat.
- Sūneli, eik su juo, gerai? - Gerai.
Mano žmona sunkiai serga!
Jau seniai serga.
Galiu...
Galiu atsisėsti?
Gal geriau pastovėkit.
Pakalbėkim apie Retos ir Bilo Smitų bei Anos Braun nužudymus.
Man reikia atsisėsti.
Taip, reikia. Bet liksit stovėti.
Aš stoviu,
bet man reikia išsimiegoti.
Jūs negalite manęs tiesiog čia laikyti ilgiau.
Ar jūs vienas padėjote po namu sprogmenis
ar kartu su Blekiu Tompsonu?
Su kuo?
Blekiu Tompsonu.
Ne. Jis prie manęs nėr prisiartinęs.
Mažai jį pažįstu, tik mieste matėmės. Ir viskas.
Ar jūs padėjote po namu sprogmenis?
Aš nieko neišmanau apie sprogmenis.
Jūs kartu su juo neplėšėte banko Oiltone?
Ne.
Jūs padėjot Blekiui Tompsonui
pavogt jūsų bjuiką 1921 metais,
kad gautumėte draudimo išmoką, tiesa?
Ne?
Buvau jam paskolinęs jį, bet tai...
Pasakiau, kad gali pasivažinėti, bet...
Kam jam jo reikėjo?
Nežinau, kuriems galams jam mašina.
Ne mano reikalas. Greičiausiai šiaip pasivažinėt.
Jei žmogus norėtų pasiskolint mano mašiną, aš paklausčiau, kam ji jam.
Kartais žmonės nori tik pasivažinėt. Aš neklausinėju.
Tai jūs paskolinote mašiną jam? Neklausėte, kam ji jam?
Taip.
Koks draugiškas gestas.
Pričiupot mane. Aš paskolinau ją jam.
Paskolinau. Spėju, tai draudžia įstatymai?
Gerai.
Sveikas, Ernestai.
Bleki.
Galiu pakalbėt su šiuo žmogum?
Galim pakalbėt vieni trumpai?
Jie tave privertė padėti?
Mane, padėti jiems?
Ne, nė velnio jie manęs neprivertė, Bleki.
Nagi. Ką jiems pasakei? Ką pasakei?
Pasakiau, kad grįžęs iš kalėjimo nuėjau pas tave pasiaiškint,
o tu man davei pusantro dolerio.
Ir pasakei, kad abu žinojom, kad rizikuojam.
Taip, tiesa. Mes abu žinojom, kad rizikuojam.
Bet aš tau daviau ne pusantro, o dvidešimt.
Ne, meluoji. Davei pusantro.
Aš tau daviau ne pusantro, daviau... Ketinau duoti dvi...
Ne, aš tau daviau dvidešimt. Ne, aš prisimenu. Daviau dvidešimt.
- Nemalk šūdo. - Klausyk.
Turi pasakyt man, ką jiems pasakei, Bleki. Ką tu jiems pasakei?
- Viską. - Viską?
Viską išklojau. Pasakiau, kad jūs su dėde godūs kaip žydai.
Žydai?
Taip. Aš gavau iki gyvos galvos už tą Dramraito farą.
Patikėk, Ernestai, tu kalėjime neištversi, vyruti.
Verčiau pasakyk jiems viską
dėl savęs, dėl šeimos, dėl malonumo.
Žinai, ką? Tu bukas kaip bato aulas.
- Žinai? - Nejaugi?
Taip, pliurpi pirmai progai pasitaikius, Bleki?
Mes turėjom būt partneriai.
Partneriai?
Aš nekaltas, kad tave sučiupo su mašina, kvėša.
Vadini mane partneriu? Tu man špygą atkišai.
Žinok, Heilas turi planą.
Ir aš su juo pakalbėsiu, tik apie tave nesakysiu,
nes tu bukas kaip bato aulas.
Jis visada sakydavo, kad esi bukas. Žinojai?
Čia ir yra jo planas. Aš sėdžiu pagal jo planą.
Mole...
Tu tikras?
Galėčiau būt tikras.
Gerai. Pakaks.
Ernestai, jūs esat geras žmogus.
Taip, pone, aš toks. Manau.
Manot? Jūs geras ar ne?
Geras, pone. Aš geras.
Mylit savo žmoną ir vaikus?
Taip, pone. Myliu.
Kariavote už mūsų šalį,
ir nemanau, kad jūsų gyvenimas turėjo pasisukt šitaip.
Regis, jūsų šeima namuose
kur kas vertingesnė nei jūsų dėdė Karalius Bilas Heilas.
Mes abu žinom, kad jis apsimeta itin doru žmogum.
Bet toli gražu toks nėra.
Dėl jūsų jis nė piršto nepajudino,
išskyrus
tai, jog vertė jus nusikalsti ir naudojosi jumis dėl jūsų charakterio.
Tai gal pradėkim iš naujo?
Aš...
Aš noriu namo, pamatyt žmoną,
tad jūs
sakykit, ką man reik daryti.
Jūs žinot, kas nužudė Henrį Roaną?
Nepabėgsi.
Atėjau tavęs išsivesti.
Regis, kažką žinot apie Henrio Roano nužudymą?
Kodėl? Nieko apie tai nežinau.
Mes sulaikėme vieną žmogų, kuris sakosi esąs jūsų draugas,
ir jis sako, kad turite apie tai žinoti.
Kas jis?
Tai viską suvers man?
Taip, pone.
Pasiimkite pieštukus.
Kur mano vyras?
Ar ji turi gydytoją?
Ne. Ji jo atsisakė.
Paimkim ją.
Tu tikras?
Pasiruošęs?
Ponia.
Kur mano vyras?
Mes jums padėsim.
Ponia Berkart.
Du miligramus heroino.
Reikia apsaugos?
Nuo ko?
Nuo savo...
Nuo savo dėdės.
- Sveikas, Harvai. - Bilai.
Kaip suprantu, manęs ieško. Tad atėjau pasiduoti.
Kuo tave kaltina?
Kad nužudžiau žmogų, jei gali tuo patikėti.
Liaukis, Bilai, mano vaizduotė ne tokia laki.
Suimk mane, sūnau.
- Tai nebūtina. - Suimk. Nagi, sūnau.
- Pone Heilai, ką pasakysit? - Pone Heilai!
- Ką žinot apie tas žmogžudystes? - Ką pasakysit? Gal kad nekaltas?
Esu nekaltas kaip naujagimis. Dar nekaltesnis.
Pone Heilai!
Kada galėsiu pamatyti žmoną?
Jūs žadėjot, jei liudysiu, galėsiu pasimatyt su žmona.
Ji dabar Pohaskos ligoninėje.
Ji ligoninėje? Ar jai viskas gerai?
Regis, nelabai.
Tada perduosiu jai laišką. Perduosiu laišką...
Kur jus veža, pone Berkartai?
Išvykstu kuriam laikui.
Kur jus veža, pone?
Kur mane vežate?
Mes jums nepateikėm jokių kaltinimų, nes jūs liudysite.
Žinau, kad norit pasimatyt su žmona ir vaikais,
bet dabar geriau, jei išvyksite iš valstijos,
toliau nuo Heilo ir jo vilkų gaujos.
Supratote?
Protokolui, kur dabar gyvenate?
Kalėjime.
Kokiam terminui nuteistas?
Iki gyvos galvos.
- Už įvykį Dramraite, taip? - Taip, pone.
Ar jums ten būti patarė Viljamas Heilas?
Taip, jis. Keista, tiesa?
Rašyk laišką.
„Neteisk“. Autorius Viljamas K. Heilas.
Kas liepė jums nužudyti Bilą ir Retą Smitus?
Viljamas Heilas ir Ernestas Berkartas.
Ar pastaruoju metu turėjote ryšių su ponu Heilu?
Taip, turėjau, šiaip jau.
Jis man į kamerą atsiuntė raštelį.
Prašė nudėti jo sūnėną Ernestą.
Pone Tompsonai.
Žiauriausias nusikaltėlis turi teisę reikalauti,
kad jo krašto prisiekusiųjų taryba įrodytų jo nekaltumą. Neteisk.
Taip, gavau raštelį, kuriame jis rašė, kad padės man pabėgti.
O pabėgęs turiu nuvežt jo sūnėną Ernestą į Meksiką ir nudėt jį ten.
Nusiunčiau jam atsakymą, kad jei jis mane ištrauks, neliudysiu prieš jį.
Ir kuo tai baigėsi?
Kas baigėsi?
Pono Heilo pažadas surengti jums pabėgimą.
Šūdas, juk sėdžiu čia ir kalbuosi su jumis, tiesa?
Po galais, pažadas neištesėtas.
Neteisk.
Išspausdink „Pawhuska Daily Journal“, „Fairfax Chief“,
„The Hominy Journal“ ir „The Osage County News“.
Taip, pone Heilai.
Jūsų mama vaikšto.
Ar ne puikiai ji atrodo?
Laikykis, sūnau.
Siauras kelias.
Reikalauju privataus pokalbio su ponu Berkartu!
Negirdėta.
Ernestas Berkartas - mano klientas!
Taisyklės tai draudžia.
Aš reikalauju privataus pokalbio su ponu Berkartu!
Šis asmuo negali atstovauti ir ginamojo, ir liudininko.
Tai - konfliktas.
Jo nebuvo du mėnesius!
Ir aš neturėjau galimybės pabendrauti su juo prieš jo liudijimus!
Tai tolygu spaudimui liudininkui!
Pone Berkartai, ar šis asmuo tikrai jūsų advokatas?
Aš nežinau.
Nepasirašinėjau su juo sutarties,
bet aš galiu su juo pakalbėti. Taip.
Tai draudžia taisyklės, gerb. teisėjau.
Kaltintojai neleis
jokių kalbų tarp pono Hamiltono ir šito liudininko
prieš teismo posėdžio pradžią!
Važažė žmonės nusipelnė teisingumo!
Atiduokit jį mums! Aš įvykdysiu jam nuosprendį!
Ponas Berkartas bus perduotas maršalams.
Maršalai, šveskite jį.
Teismas įvyks rytoj dešimtą valandą. Prašau visų palikti teismo salę.
Atleisk man...
už visas bėdas.
Parvesiu tave namo.
Brolau.
Frilingas ir Hamiltonas nori susitikt su tavim pas Heilą šįvakar.
Aptarti padėtį.
Šerife.
Ernestai.
Teta Mirte.
Ernestai, pažįsti poną Solovėjų. Iš „Solowey Oil“?
Ir žinoma, ponas Kraseonas iš „Kraceon Oil“.
Prisėsk.
Jei liudysi prieš savo dėdę,
privalai suprasti, jog tai visą gyvenimą gali būt naudojama prieš tave,
tave gali nuteisti už Smitų nužudymą
ir visas likusias dienas praleisi už grotų. Ar supranti tai?
Ne, tiek toli aš nemąsčiau, bet...
Jie tau duoda virvę pasikarti. Ar nesupranti to?
Jis to nesupranta.
- Ernestai! - Taip.
Jei liudysi, nužudysi savo dėdę.
Ernestai, tu to nori?
Nori, kad jis mirtų kalėjime, Ernestai?
Ne. Žinoma, kad nenoriu, Mirte. Juk žinai, kad nenoriu.
Taip. Tu turi galią išgelbėti jam gyvybę.
Jis gelbėja tave, kvaileli!
Ar nori dabar pat grįžt namo?
Taip, noriu.
- Nori pamatyt žmoną ir vaikus? - Taip, noriu, pone.
Tie vyrai iš vyriausybės
tave mušė, kankino tave.
Ne. Nemušė. Bet jie laikė mane uždarę.
Ne! Jie mušė tave!
- Taip, jie mušė. Jie mane mušė, pone. - Ačiū.
Aš sapnavau.
Taip?
Mes nuvažiavom į Kolorado Springsą.
Tu man papasakojai visas savo paslaptis, o aš jas uždariau į dėžę.
Tada nuėjom prie upės ir išmetėm ją.
Mes ten buvom laimingi.
Ar sakiau tau, kokia tu dabar graži? Tik pažiūrėk.
Tu švyti.
Insulinas veikia, tiesa?
Sakiau tau. Sakiau, kad turi pasidaryt blogiau prieš pasveikstant.
Kas dabar bus?
Težinau tiek, Mole, kad tai labai sudėtinga.
Baltaodžių įstatymai, jie...
Kartais reikia elgtis vienaip, nors nori pasielgt priešingai.
Žinau, kad tau, kaip oseidžei, sunku tai suprasti, bet...
Aš dabar privalau nueiti ir pasakyti visą tiesą,
tiesą, kaip tie žmonės iš vyriausybės mane privertė meluoti jiems.
Tu žinai, kad jie mane mušė, Mole?
Jie mušė mane. Jie kankino mane.
Laikė uždarę, kad aš jiems meluočiau.
Kad sakyčiau, jog mano dėdė darė tuos siaubingus dalykus.
Aš dabar teisingam kely.
Aš dabar teisingam kely
ir aš nebemeluosiu. Aš pasielgsiu teisingai.
Aš ginsiu dėdę, nes dabar reikia jį apginti.
Kas?
Kas yra?
Kada grįši?
Po poros dienų.
Grįšiu po poros dienų.
Paklausyk.
Jie mane suims, bet tai tik dėl vaizdo.
Man niekas negresia.
Visiškai.
Aš nepadariau nieko blogo gyvenime.
Gali suiminėti mane kiek tinkami.
Svarbiausia, kad žinotum, ką darai.
Ar liudysite mums?
Ne, pone, neliudysiu.
Jūs nusprendėte neliudyti teisingumui?
Taip. Aš jums melavau.
Gerai. Apsisukite.
Jūs suimamas už Retos ir Bilo nužudymą.
Tai kaip sumanėte nužudyti Aną Braun?
Mane nusamdė V. K. Heilas.
Ką jis jums sakė?
Kad gausiu tūkstantį plius tiek, kiek buvau jam skolingas, 600 dol.
- Taigi, sakot, kad užmušėt Aną Braun? - Taip, pone.
Nusivežėte ją į tą kanjoną,
žinomą Trijų Mylių kanjono pavadinimu, tiesa?
- Taip, pone. - Kuo šovėte?
Automatiniu.
Ir į kurią kūno vietą šovėte?
Šoviau į pakaušį. Spėju, šis šūvis buvo mirtinas.
Sakėte, kad buvote gana girtas.
Taip, pone.
Bet žinojote, ką darote, tiesa?
Taip, pone.
O kaip Ana Braun atsirado toje vietoje, kur ją nušovėte?
Mes abu su Baironu ją ten nunešėm.
Prieš tai ją nugirdėte, kad nušautumėte?
- Taip, pone. - Ar šovėte į ją gulinčią?
Ne, pone.
Tai kokioje padėtyje ji buvo?
Sėdėjo.
Baironas pasodino ją ir palaikė.
O jūs stovėjote ir nurodinėjote jam,
kaip pakreipti tą apsvaigusią, bejėgę indėnę moterį
kanjone,
kol pats ruošėtės paleisti jai į smegenis kulką?
- Taip, pone. - Kas vyko po to?
Paleidom ją ir ji nusirito žemyn.
Ar mirdama ji šūktelėjo?
Ne, pone.
Ar likote stovėti ir žiūrėti, kol ji mirs?
- Ne, pone. - Jūs savo darbu buvote patenkintas?
- Taip, pone. - Tiesiog nusisukote ir nuėjote.
Taip, pone.
Ar vėliau matėte tą kanjoną, kuriame nužudėte Aną Braun?
Esu matęs jį gal šimtą kartų.
Šimtą kartų po to.
Norėjote grįžti, kad pažiūrėtumėte į tą vietą, kur nušovėte Aną Braun?
Ne, pone.
Ne?
Ne, pone.
Tai kokiu tikslu ten lankydavotės?
Viskas gerai.
Galite pasakyti prisiekusiesiams.
Ten gera...
Gera vieta išgerti, pasilinksmint.
Nuo kelio nesimato, taigi...
Kur važiavote po to, kai nušovėte Aną Braun?
Miegoti pas Bilą Heilą.
O vėliau?
Gėrėme.
Kur buvo Baironas?
Grįžo namo pas Molę.
Ačiū, Mole.
Prašom.
Žiūrėk po kojomis.
Žiūrėt po kojomis. Jei atvežėt čia mane užmušti,
- aš jus užmušiu. - Ne, liaukis.
Sėsk čia. Bus patogiau.
Gerai, stok. Nagi. Kelkis.
- Palaikyk ją. Pasodink ją tiesiai. - Kad sėdėtų tiesiai.
- Štai taip. - Aukščiau.
- Tegu pasėdi. - Taip. Laikau.
Jei norit mane nudėti, aš nudėsiu jus.
Štai taip.
Ernestai.
Pabusk, sūnau.
Taip.
Kas? Kas?
Kas yr?
Nėr man lengva tau tai pranešti.
Turiu pasakyti,
kad mirė tavo vaikas.
Kuris vaikas?
Vardo nežinau.
Kas? Ar...
Kaubojus? Kuris?
Ar kuris jų sirgo plaučių liga?
- Taip. - Kuris sunkiai kosėjo?
Ne, kas tau pasakė?
Kas tau pasakė?
Vienas mūsų agentų iš Ferfakso.
Molė atvyko...
parsivežt vaiką namo.
- Nėra... - Tai Ana. Ana, tiesa?
Tai tikrai nėra lengva, sūnau.
Ne! Prakeikimas!
Jie atėmė iš manęs mano vaiką.
Telaimina tave Dievas, sūnau. Aš...
Užjaučiu dėl netekties.
Kas nutiko?
Mirė vaikas.
- Kuris? - Mažylė.
Mažylė?
Sūnau mano...
O Dieve.
Jie atėmė...
Ne.
Ernestai.
Mažylė Ana dabar pas Viešpatį, sūnau.
Ernestai.
Viešpatie, pasigailėk mūsų.
Viešpatie, Viešpatie.
Labas, Karaliau.
Kaip ten visi?
Jie nekaip.
Žinau, sūnau. Man irgi liūdna.
Žinai, turiu pasirūpint dviem vaikais ir Mole.
Taigi...
Ką turi galvoje?
Juk supranti, ką tai reiškia?
Aš liudysiu.
Stiprus sprendimas nelaimės valandą.
Tikrai to nori?
Taip.
Aš privalau, taigi...
Jie tau pasiūlė geras sąlygas?
Pasiūlė. Taip, pasiūlė.
Jie žodžio nesilaikys.
Tai - federalinė vyriausybė, ir jie man pažadėjo.
Federalinė vyriausybė, būtent. Dėl to ir sakau.
Visa tai neturės prasmės, bet šeima subyrės.
Šito nori?
Vis tiek nieko nepakeisi.
Sakau tau iš visos širdies.
Iš pačios širdies gilumos, iš savo gyvenimo patirties tau sakau,
kad tai nieko nepakeis.
Juk žinai, kad padėtis jau pasikeitė? Žinai?
Oseidžai tavęs nebepalaikys. Niekas tavęs nebepalaikys.
- Oseidžai? Jie mane myli. - Ne, jie tavęs neklausys.
Ne. Jie žino. Jie žino, kas nutiesė jiems gatves,
kas pastatė ligonines, mokyklas. Jie žino.
Aš juos atvedžiau į XX amžių.
Jie tavęs nebepalaikys, Bilai.
- Nejaugi? - Ne.
Jie tavęs nebepalaikys, Bilai. Viskas baigta.
Kurį laiką jie gal ir paprotestuos.
Bet žinai, kaip būna? Žmonės pamiršta.
Jie nieko neprisimena. Jiems neberūpi.
Jiems tiesiog neberūpi.
Vėl vyks eilinės, kasdienės tragedijos.
Tai ne eilinė.
Nedaryk to, ko gailėsiesi visą likusį gyvenimą.
- Tu gailėsiesi... - Aš dabar gailiuosi visko, Bilai.
Tu turi šeimą.
Vaikų. Vieno jau netekai. Nedaryk didesnės tragedijos...
Tai jau tragedija, po galais.
Nesiartink prie mano šeimos.
Viskas, pakaks.
- Gaila, kad taip kalbi. - Taip.
- Viskas baigta. - Prašau, nenubrauk visko.
- Ne, aš negaliu. Nebegaliu. - Man labai gaila. Aš tave myliu, sūnau.
Aš negaliu, Bilai. Negaliu.
Nenubrauk visko, sūnau.
Pone Berkartai, ar jūs čia atėjote savo valia?
Taip, pone.
Niekas jums nieko nežadėjo?
Ne, pone.
Ar dėdės prašymu susiradot Džoną Ramzį, kad jis nužudytų Henrį Roaną?
Taip, pone.
Ar važiavote iš Ferfakso į Riplį,
kad pasakytumėte Džonui Ramziui, jog šis perduotų Eisiui Kirbiui šį nurodymą?
- Taip, pone. - Ir kieno nurodymu jūs visa tai vykdėte?
Mano dėdės Viljamo Heilo.
Matote jį?
Taip, pone.
Galėtumėte jį parodyti?
Taip, pone. Jis ten.
Protokolui: liudininkas atpažino ginamąjį Viljamą Heilą.
Ir ką konkrečiai jūsų dėdė nurodė Eisiui Kirbiui padaryti?
Susprogdinti Retą ir Bilą Smitus.
Kodėl jam reikėjo juos susprogdinti?
Kad gautų jų pinigus.
Ar jūs vedęs vyras?
- Taip, pone. - Kuo vardu jūsų žmona?
Molė Berkart.
Ji - Retos sesuo?
Taip, pone.
O taip pat nužudytosios Anos Braun sesuo?
Taip.
O jos motina - Lizė K., kuri mirė?
- Taip. - Jos sesuo Minė mirė taip pat?
Taip.
Ir visos šios mirusios moterys - indėnės, tiesa?
Taip, pone.
Jei Molė, jūsų žmona, mirtų,
kam atitektų jos naftos pinigai?
Man ir mūsų vaikams.
Ar dėdė supažindino jus su savo planu,
pagal kurį visų šių indėnių moterų mirtys jums atneštų piniginės naudos?
Taip, pone.
Ir jūs savanoriškai padėjote dėdei?
Taip.
Ar pagal šį planą turėjot susipažinti su Mole Kail, ją vesti
ir nužudyti jos šeimą ir ją pačią dėl jų pinigų už naftą?
Ne, pone.
Susipažinau su savo žmona ir ją vedžiau, nes pavėžėjau ją savo mašina.
Jūs vedėte ją ne todėl, kad jums taip nurodė jūsų dėdė?
Ne, pone.
Aš mylėjau savo žmoną nuo...
nes tai nutiko mums, kai pavėžėjau ją savo mašina.
Kaip mano Kaubojus?
Gerai.
Pasiilgo tėčio?
Taip.
Elizabetė irgi.
Jie žino, kas atsitiko?
Nelabai.
Ar pasakei visą tiesą?
Taip.
Mano siela dabar švari, Mole.
Man labai palengvėjo atsikračius viso to.
Neketinau jam leisti pasiekt tavęs su vaikais.
Ką tu man leidai?
Ką?
Kas buvo tose ampulėse?
Tuose vaistuose, kuriuos man leidai.
Kas juose buvo, Šo-mi-ka-si?
Insulinas.
Teisingumas laimėjo.
Laida „Tikros kriminalinės istorijos“ dėkoja
Dž. Edgarui Huveriui ir Federaliniam tyrimų biurui.
Tai - tikros istorijos apie oseidžų indėnų žmogžudystes pabaiga.
Palikdami Oseidžo apygardą, darome štai tokias išvadas.
Teisingumo sistema neprivertė atsakyti gydytojų brolių Šaunų
už akivaizdžią pagalbą nuodijant Molę.
Ernesto brolis Baironas Berkartas buvo teisiamas kaip Anos nužudymo bendrininkas.
Kelsis Morisonas teismo salėje sakė...
Baironas ją nugirdė, o aš ją pribaigiau.
Baironas buvo paleistas, nes prisiekusieji nepriėjo vieningos išvados.
Viljamas Heilas, viso šio sąmokslo sumanytojas,
buvo pripažintas kaltu ir išsiųstas kalėti Levenvorte iki gyvos galvos.
Iš ten jis rašydavo laiškus savo oseidžų draugams.
„Brangūs draugai, kaip laikotės?
Geresnių draugų nei oseidžai gyvenime neturėjau,
ir aš buvau jiems tikras draugas.
Negyvenčiau niekur kitur, tik Greihorse.
Aš grįšiu pas jus po nedaugelio mėnesienų.
Kaip mano draugas Dah-kah-hy-kė?
Jūsų tikras draugas, V. K. Heilas.“
Heilas buvo išleistas 1947 m.
Paleidimo už užstatą taryba rėmėsi geru jo elgesiu kalėjime,
bet tai nudžiugino ne visus.
Šį žmogų paleido, nes jis papirko politikus,
oseidžų gyvybės niekam nerūpi.
Heilui buvo uždrausta rodytis Oklahomoje,
tačiau, pasak giminaičių, jis juos dažnai aplankydavo.
Ko norėtum pietums, Viljamai?
Jei tik tas sumautas bukagalvis Ernestas būtų laikęs liežuvį už dantų,
gyventume dabar kaip inkstai taukuos.
Viljamas Heilas mirė Arizonos slaugos namuose.
Jis gyveno 87 metus.
Ernestas Berkartas buvo nuteistas kalėti iki gyvos galvos
Oklahomos valstijos kalėjime.
Ar ne tu kėsinaisi nužudyt savo „raudonodę“ žmoną dėl naftos pinigų?
Po ilgų metų jam buvo suteikta malonė,
ir jis dar sykį atvyko į Oseidžo apygardą,
kur su Baironu gyveno treilerių parke iki savo dienų pabaigos.
Paduok alaus, broli.
Turi prisidegti?
Išsiskyrusi su Ernestu,
Molė gyveno rezervate su savo naujuoju vyru Džonu Kobu.
Ji mirė nuo diabeto 1937 m. birželio 16 d.
Jos nekrologe vietos laikraštyje buvo parašyta paprastai:
„Ponia Molė Kob, 50-ies metų amžiaus,
mirė savo namuose trečiadienį vienuoliktą valandą.
Ji buvo grynakraujė oseidžė.
Palaidota Greihorso senosiose kapinėse
šalia savo tėvo, motinos,
seserų ir dukters.“
Apie žmogžudystes užsiminta nebuvo.
PAGAL DEIVIDO GRANO KNYGĄ
ROBIO ROBERTSONO ATMINIMUI
SU PADĖKA OSEIDŽŲ TAUTAI
IR GREIHORSO, POHASKOS, HOMINIO RAJONŲ GYVENTOJAMS
DŽONO VILJAMSO ATMINIMUI
Išvertė Egidija Namavičė