DrSi predstavlja ŠTIRJE OTROCI IN PESKODLAK
Živjo, Ros.
Kako napreduje roman? –Dobro.
Če vam je všeč zmečkan papir v košu.
Samo nisi še našla svoje zgodbe.
PET OTROK IN PESKODLAK
O čem pripoveduje ta knjiga?
O otrocih, čarovniji …
O željah, ki povzročajo težave.
Očitno je za majhne otroke. –Nihče ni prestar za želje.
Greva, ljubica. –Brezplačno je.
Hvala.
Imaš gel na laseh?
Pridi, nimava časa. Zakaj? –Čuden si.
Kako čuden? –Zelo.
Tu si! Z mano greš, mlada dama.
Delo imam. –Delo?
To ni delo? –Spoprijateljila sem se. Rekla si, da se moram.
Prijatelji niso takšni.
Takšni so zločinci pri televizijskih poročilih.
Srečo imaš, da ne kličem policije. –Kar daj. Morda me deportirajo.
Robbie, rekel sem, da spakiraj.
Kakšno korist ima to?
Kakšno spodnje perilo boš oblekel? Te igre ne prekrijejo dovolj.
Akcija, prosim!
Ne vem, kaj ti je, Smash.
Najraje te ne bi peljala na dopust. –Prav. Pelji me domov.
Doma sva. –V tej bedni državi?
Si videla, kaj jedo? Pire iz graha.
In vozijo po levi!
Mojbog! Skoraj bi naju ubila.
Uživala bosta, prisežem. –Je tam telefonski signal?
Upam, da ne. Predstavljaj si, Robbie. Mir in tišina.
Skakljanje po sipinah. Pa še presenečenje čaka.
Kaj pa spletni dostop? –Ni ga.
Je to presenečenje? –Ne. –To je slabo presenečenje.
To ni presenečenje. –Pa če naju bo hotela klicati mama?
Če bo imela krizo? –Mama zna poskrbeti zase.
Robbie, slabo ti bo, če boš vso pot igral to.
Vidiš? Že več tednov je vse spakirano.
Rekla sem, da gremo na britansko obalo, ne? –Ti morda res greš.
To so moja oblačila za Sejšele. Tja se selim.
Čim očka pokliče. –Smash …
Dvomim, da bo očka … –Smash!
Hej, Maudie! Bi letela? –Ja, bi!
Kaj je to? –Glasba, ki jo zadnje čase poslušam.
Zakon je.
Bend je.
Kaj misliš, da je presenečenje?
Nič dobrega.
Pa če je mama? Če se bosta pobotala?
Kot nekoč bo. –Dolga obdobja molka in potiskanje čustev?
Še prej, ko je bilo vse v redu.
Na Sejšelih so bele peščene plaže. In flamingi.
In napetosti. In državljanski nemiri. –Na Sejšelih ni nemirov.
Tvoj oče je tam. Daj jim čas.
Kaj je to?
Se šališ?
Kaj je? Znam kuhati.
Mama sem, ne?
Mame morajo kuhati. –Nočem se zastrupiti.
Ne znaš kuhati. –Bosta videli! –Ne znaš kuhati!
In? Kaj mislita?
Slabo mi je. –Umiri se in globoko dihaj.
Vdihni skozi nos in izdihni skozi usta.
Ven prihaja. –Zadrži.
Izvoli. –Hvala.
Globoko dihaj.
Mama!
Kdo je to?
Gremo noter.
Maudie in Smash, to je David.
Otroka, to je Alice.
Vajina mama ves čas govori o vaju. –Kakšno naključje.
Tebe sploh ni omenila.
Zakaj se držita za roke?
Torej …
Nekaj vam morava povedati.
Slabo mi je.
Ros … Robbie …
Vajin oče in jaz … –Midva … No …
Videvava se. –Odvratno!
Smash … –Gremo lahko domov, prosim?
Videvata se? Res videvata?
Ta dopust je priložnost, da se spoznamo.
Dajte. Kaj pravite?
Bravo, mama.
Uničila si mi življenje.
Spet.
Grem v svojo sobo.
Pa mama?
Ros, mame ne bo …
To je moja soba! Jaz sem bila prva tu!
Kaj? Moja je!
Ven!
Nehaj! Zdaj je moja! –Jaz sem bila prva tu!
Poberi se! Soba je moja!
To je moja polovica. Ne hodi sem.
Kdo vzame knjige na dopust? –Tisti, ki zna brati.
Tisti, ki nima družabnega življenja.
Poglej te zgube.
Pusti to.
Vse bo v redu. Z vsemi. –Res je.
Je to … –Ja.
Stran z mene!
Ti stran z mene! –Nehaj!
Umirita se! –Ona je začela! –Smash, nemogoča si.
Nočem biti tu! –Jaz tudi ne! –Dobro.
Zamisel imam. Gremo na piknik.
Tu je odvratno. –Smash, bodi pridna.
Kako? To odvratno stvar imam na čevljih.
Igrajmo se. Vidim, vidim … Nekaj na Č. –Čudak.
Maudie, David ni čudak.
Živjo. Gotovo ste vi novi gostje v hišici.
Vi pa ste g. Trent iz … –Vile. Tako je. Živim v vili.
To je del moje posesti. –Krasno dvorišče imate.
Oprostite, ne razumem vas.
Alice je Američanka. –Američanka. Sem mislil, da imate govorno napako.
Štiri otroke imata. Sta se pa lotila dela, kaj?
Ne, vsi niso najini. Spoznavamo se še.
Kot da imamo izbiro. –Smash, prosim te …
To je Alicina hči. –Iz nekega razloga ste ji rekli Smash ali uniči.
So drugi Razbij, Sesuj in Polomi?
To je neverjetno.
Ti. Miruj.
Fantastično.
Pa še eno z drugimi. Nazaj v vilo grem.
Povejte, če boste potrebovali …
Karkoli? –Ja, recimo. Karkoli.
Zanimiv človek.
Gremo? V …
Kdorkoli? –Voda. –Odlično.
Zakaj jo kličeš Smash? –Ime ji je Samantha.
Oprosti.
Daj nazaj!
Smash! –Daj mu to nazaj! Takoj, Samantha!
Ne kliči me tako. –Vrni mi!
Vrni mi!
Smash?
Smash, si v redu? Smash?
Predor je.
Kam vodi? –Stran od tebe.
Nekomu bi morala povedati. Lahko se poškoduje. –Mojo igro ima.
Robbie! Vrni se!
Počakaj me! –Maudie, ne. Vrni se.
Maudie!
Maudie, vrni se!
Robbie, pazi. Nevarno je. –Te zanima, kaj je nevarno?
Smash, pridi dol! Maudie strašiš!
Robbie Hood, ulovi!
Smash!
Daj, mali. Česa se bojiš?
Vila?
Pograbilo me je za čevelj!
Vzelo mi je čevelj!
Teci, Maudie! Teci do skal!
Pridi!
Ne!
Pomagala ti bom.
Ven gre!
Kaj? –Naj ga udarim?
Ne! Njo udari. Ona je napadla mene.
To govori? –Če govorim? To je bilo jezno kričanje.
Če bi govoril, bi rekel denimo: "Kaj je tisto?"
Dobro, imate me. Kaj bi radi? –Sestrin čevelj.
Ne vem, o čem govoriš. –Ukradel si ji ga z noge.
Vse, kar se dotakne te plaže, je darilo za Psammeada.
Psammeada? –Ja. Me veseli.
Sprejemam različna darila. Nisem izbirčen.
Poznam to. To je iz moje knjige "Pet otrok in Peskodlak".
Otroci najdejo neko bitje, ki jim izpolnjuje želje.
Eno na dan, a nič daljšega kot en stavek.
Toda želja si ne želite. To se nikoli ne izide.
Zgodi se kaj slabega, okrivite mene, jaz pa pridem na slab glas.
Želje prinašajo težave. –Hočem biti najboljši plezalec na svetu.
Je to vse? –Kaj? Skoraj bi se razpočil.
Mi si torej zaželimo nekaj, ti pa prdneš?
Čarovnije niso samo zvezdni prah, veš?
Nekateri med nami delamo s čarobnimi želodčnimi plini.
Oprostite. –Čakaj! Ne odhajaj. –Še prdcev si želimo.
Oprostite. Sem naredil vtis, da je izpolnjevanje želja preprosto?
Ni. Zelo naporno je. –In smrdljivo.
Če hočete imeti opravka z mrtvim Psammeadom, je čas za dve želji.
Sicer pa je ena na dan največ, kar lahko naredim. Jutri se vrnite.
Če boste preživeli to željo.
Hočem svojo vilo.
Poglej! Delovalo je!
Robbie, pazi!
Robbie …
S temi željami je neka finta. Vem, da je.
Višje! Hitreje!
Morda bi jih morala poiskati. –Morda bi morala ostati tu in …
Ne, mislim, da bi jih morala poiskati.
To bi bilo odgovorno.
Signal imam. Trenutek. Halo?
Ne, v redu je. Povej.
Kaj? Halo?
Živjo, Ros! Uživaš v morskem zraku? –Ne morem se pogovarjati. Knjiga.
Lepo je videti, da tekaš naokrog.
Robbie, pridi dol! Želja ob sončnem zahodu neha delovati!
Hitreje! Višje!
Nevarneje!
Robbie, drži se!
Primi vrv.
Moja igrica. Ne …
Pridi, Maudie.
Si v redu? –Ja. Moja igrica je v redu.
Mojbog.
Nehaj buljiti v ta zaslon, Robbie. Malo se razgibaj.
Daj!
Lahko bi povedal, da čarovnija ob sončnem zahodu neha delovati.
Moja vila je slinasta.
To danes je bilo neverjetno, kaj?
Želje. Prave želje.
Si razmislila, kaj bi … –Ne.
Dobro. Nimaš samo ti telefona.
Je to zate telefon? Meni ga je kupil oče. Najboljši je.
Kot bo moje življenje, ko me bo odpeljal od vsega tega.
To! Signal!
Poglej, filme lahko snemam.
Izvoli. Tvoja najljubša.
Naj vaju posnamem skupaj.
Poljubita se.
Poglejmo, kaj še zna.
Dobro.
Živjo. –Očka!
Žal se ne morem oglasiti. Pustite sporočilo, da vrnem klic …
Iščeš koga? –Ne meči vame smeti iz morja.
Oprosti. Podzavesten odziv. –Na kaj?
Na neumne otroke, ki hočejo izpolnitev nepremišljenih želja.
Potem pa imam super novico zate. Imam najboljšo željo, kar si jo slišal.
Mama?
Ros, pripelji Maudie. Nočem, da to zamudi.
Kaj? –Boš videla. Nekoga bom poslala po vaju.
Od kod?
Smash je rekla, da je šla na sprehod po naravi. –Kaj pa je zares rekla?
Da nas vse sovraži in naj jo pustimo pri miru.
To ji je že bolj podobno. Metlice ni.
Bo šlo z žlico?
Se ji lahko pridružimo? –Čuden način, kako jo pustiti pri miru.
Trudim se spoprijateljiti.
Bravo, Ros. Lepo je, da sklepaš nova prijateljstva.
Si v redu? –Ja.
Gremo.
Je Smash spet pobegnila? –Ne. Hoče le, da te peljeva k njej.
Tudi jaz bežim? –Nihče ne beži.
Samo željo si je zaželela. Zgodaj je vstala in tega nam ni povedala.
Kakšno željo? –Ne vem.
Morda si je zaželela biti nevidna. To bi bilo zakon.
Mislim, da si ni zaželela biti nevidna.
Maudie!
Robbie! Čakajta!
Čakajta! Vrnita se!
Maudie! Kam gremo?
Privežita se.
Robbie. Maudie.
In še ena.
Coco čaka notri. Za mano.
Kdo je Coco? –To je Coco Rayne.
Tu krajše in tu daljše. In precej več perja.
Ti pa dodaj ogrinjalo.
Tu ste!
Še malo. Gotovo ste navdušeni. –Bolj zbegani.
Kje je Smash? –Peljala vas bom k njej.
Seveda zame to ni nobeno presenečenje.
Vedela sem, da je dobra, čim sem jo videla.
Živjo, Maudie! Tvoja sestra je zvezdnica! Kaj praviš?
Pridi na ličenje, Maudie.
Nov spot ima dve milijardi ogledov.
Smash, si najpriljubljenejša glasbenica na svetu.
Pa mi? –Tam so oboževalci, ki so zmagali v nagradni igri.
Pojdite tja. –Oprosti! –Ja?
Punce, fotografija.
Tako.
Greva k novinarjem.
Ne pozabi omeniti svoj parfum. To bo za vedno, Smash.
Lahko bi nam povedala, ne pa kar pobegnila.
Naj nekdo vrže rjuho čez to.
Robbie! –Smash! Maudie!
Ros! –Ja, kje je tvoja skrivnostna hči?
Kaj namerava?
G. Trent?
Dober dan. Neverjetno, vidva sta tu. Na tej skalnati poti.
Kaj počnete? –Mislite … S … In …
Opazujem naravo.
Proučujem floro in favno tega območja.
Tu je čebela. –Ste videli najine otroke? Izginili so.
Niso izginili, samo veva ne, kje so. –To je enako.
Ne bi jim smela pustiti oditi. –Otroci so. Malo svobode morajo imeti.
Dajem jima svobodo. Toda ta čas sem z njima.
Vse bo v redu. Tu sem odraščal.
Vedno sem odtaval nekam in sledil kakemu bitju.
Ko bi le lahko bil spet otrok, da bi nedolžno trgal krila žuželkam.
Vesta, kaj? Pridita jutri z družino vred v vilo.
Malo se bomo družili, kaj popili … Lahko bi bilo zabavno.
Nočemo motiti. –Ne boste. Vztrajam.
Sam nimam otrok, od njih pa se lahko veliko naučimo, ne?
Zelo prijazno od vas. Hvala.
Boste torej prišli? Zapisal bom. Jutri.
Smash! Smash! Smash!
Lahko zelen filter?
Smash, se lahko pogovoriva o tem … –Gremo. Dajmo!
Smash!
Kdo je za zabavo?
Vprašala sem, kdo je za zabavo!
To je za mojo sestro Maudie!
Dajmo!
"Super sem, jaz sem Smash,
za vas tako hitro plešem
in vem, da slava usojena mi je …
Jaz sem Smash in za vas ugašam luči …
Občutek imam, občutek,
da noge dvigujem do stropa,
saj željo imam, v katero verjamem, da bo vse dobro, res dobro …
Glejte, kako plešem, ravnotežja ne izgubim …
Plesni koraki … "
Kaj? Kaj se je zgodilo? –Sončni zahod.
Ne, šele začelo se je. Hočem, da se vrnejo.
Hej! Kako ste prišli sem?
Bežimo!
To je bedno! Hočem, da se vse vrne! –Ne more se.
To imaš nekaj časa, potem pa izgine. Tako pač je.
Nasankali bomo.
Nasankali bodo.
Mislil sem, da bi morali imeti malo svobode.
Oprostite. Pridi, Maudie.
Kako počasna si! –Veš, kako se vrniti domov?
Vlak za Penzenance stoji na peronu 8.
Hitro! –Nimamo vozovnic. –Samo normalno se vedi.
Noter.
Zapri vrata.
Doma smo to redno počeli. Toda stranišča so tam precej večja.
Američani imajo večje riti.
Dve punci, stari 13 let, devetletni fant,
verjetno s kapuco na glavi, ter petletna punčka.
Se gotovo ne sprehajajo po naravi? –Ponoči? Ne.
Marsikaj lahko vidijo. Jazbece, sove …
Zakaj sprašuje o sovah? –Ne gledajo sov.
Ste prepričani? To so zanimiva bitja.
Prav.
To je gozdna sova.
Nočem gledati sov.
Hočem, da najdete najine otroke. Prosim.
Ste jih klicali?
Ni signala. –Na tisti lestvi je.
"Super sem … Jaz sem …"
Pozabljam besedilo.
Na vrsti sem za sedenje. Stran.
Nihče od nas se ni odločil za to, Smash. Lahko se poskusimo razumeti.
Meni ni treba. Z očetom bom živela na Sejšelih.
Pa tvoja mama? –Še opazila ne bo.
Mar ji je samo za svojo neumno službo.
Tvoja mama je. Kaj ji boš rekla? –Da si ti kriva.
Živjo, Alice! Ros tukaj.
Kje si? Sta Maudie in Smash s tabo?
Ja. Smash je pičila čebela in peljali so nas v bolnišnico.
Kaj? Bolnišnico? Kako ste prišli v bolnišnico?
V redu smo. Dali so ji injekcijo in čakamo, da oteklina uplahne.
Zasedeno!
To je bila Smash. –V kateri bolnišnici ste? Prišla bova po vas.
Na vlak nas bodo vkrcali. Lahko prideta na postajo. –Na vlak?
V tej državi še niste slišali za reševalno vozilo? –Umiri se.
Kje je tvoja mama?
Na univerzi.
Jo je tvoj oče varal? –Ne! Seveda ne.
Samo najti se je hotela. –Našla se je daleč od tebe.
Je zato tvoj oče zapustil tebe?
Ne. Naveličal se je moje mame. Kot se je vsi.
Očka je šel živet z novo gospo.
Zvabila ga je s svojo čvrsto 20-letno ritko.
Bližamo se St. Austellu. –Mislim, da gremo tu dol.
Vozovnice. Takoj.
Končno.
Neverjetno. –Povsem neverjetno.
Ne morem dojeti. –Vem. Povsem brez nadzora.
Ne morem verjeti, da sta Ros in Robbie to naredila. Ni jima podobno.
Kaj to pomeni? Da je Smash kriva? –Seveda ne. Čeprav …
Nikoli še nista prekršila zakona. –Nikoli ju ne spustiš ven.
Kaj pa bi naredila? Ti poneverila rabarbaro? –Ne prepirajva se.
Ne prepirajva se. Imaš kaj proti moji vzgoji otrok?
Ne. Očitno … –Kaj je očitno?
Smash nekaj muči, toda … –Res? –Ti si to rekla.
Pozabi. –Ne, ničesar ne bova pozabila.
Povej mi, kaj hočeš povedati s tem. –Nič.
Oprosti, da sem sploh omenil. –Nočem opravičil. Zanima me, kaj misliš.
ŽAL NAM JE
Ponovi tisto. Spet bi tisto.
Iste želje ne izpolnim dvakrat.
Kaj počneš? –Jaz sem na vrsti za željo.
Kakšno bedno željo pa imaš? Mir na svetu?
Mir na svetu? Končno.
Ne!
Morda si boš zaželela biti slavna pisateljica. –Ti pa imeti možgane.
Ti pa fanta! –Morda si bom jaz zaželel pozabo.
Morda bi danes lahko izpolnil dve želji.
Dve želji na dan sta zame zelo nevarni.
Če hočeta dve želji na dan,
poiščita Psammeada, ki izpolnjuje dve ne dan. –Kje pa so takšni?
Izumrli so.
Super. Prestrašila si ga. –Jaz? –Ja, ti. –Ni res.
Nehaj! –Komaj sem se te dotaknila. –Potisnila si me!
Dobro jutro.
Lahko ne …
Lahko tisto od včeraj pustiva za sabo?
Za to gre, ne? Da vse puščava za sabo
in se pretvarjava, da je vse v redu.
Ne vem, ali bo šlo tako.
Ker sem rekel … –Gre za to, česa ne poveš.
Nikoli ne vem, kako se počutiš, ker si vedno tako razumen.
Včasih moraš vse spraviti iz sebe …
Ne misliš, da je to preveč rozin?
Morda. –Obljubim, da se bom potrudil biti
precej bolj nerazumen. Prav? –Prav.
Dajva otrokom danes še eno priložnost. Morda se umirijo.
Ja.
Zakaj me potiskaš? –Samo skozi vrata poskušam. –Tudi jaz.
Dotaknila sem se te. –Potisnila si me!
To je to.
Hodila sem. –Očka, udarila me je. Modrico imam. –Res? –Ja.
Dobrodošli. Dobrodošli v Trent Towers. Kar naprej.
Zelo … Očarljivo.
Vas lahko prosim, da se sezujete? –Seveda.
Lahko, prosim?
Hvala.
Hiša je zaščitena kulturna dediščina. Lepo prosim.
Moj oče je ustrelil tega povodnega konja. Boril se je.
Sem jih bom dal.
Kaj mislite? –Očarljivo. Zelo očarljivo.
Staro je in videti je zdelano.
Toda verjetno je tako pri Britancih.
Ni ravno "Disneyland", se pa trudimo.
Nekoč so bili Trentovi vladarji sveta.
Moji predniki so raziskovali svet. Odkrivali so izgubljene civilizacije
in jih osvobajali njihovih primitivnih najrazličnejših malenkosti.
Praded je obogatel v Afriki,
potem pa je bogastvo zapravil za zadnjo odpravo.
Odpravo? Kaj pa je iskal?
Popolno moč. Bogastvo, o kakršnem človek ne more niti sanjati.
Nič posebnega.
Ta obsedenost ga je na koncu uničila.
Toda to bi se še vedno lahko dobro izšlo.
Vam smem ponuditi koktajl?
In otrokom razkazati hišo?
Naj se odrasli ukvarjajo s svojimi dolgočasnimi stvarmi.
Imam nekaj stvari, ki se vam bodo zdele zanimive.
Semkaj.
To je pravi dragulj. Edini na svetu.
Poglejte te čudovite zadeve. Naj vas vonj ne moti.
Poglej to!
Kaj je to? –Ne, ne, ne … To bomo pustili. Ni za otroke.
Zakon! Očala za nočno gledanje! –Rad gledam jazbece.
Natančno spremljam, kaj počnejo.
Izjemno zanimivi so. Si vedel, da jedo svoje mladiče?
To ti bo všeč. Zadnji živi dodo. –Videti je mrtev.
Bivši zadnji živi dodo. Ne bodi malenkostna. Otrokom se to ne poda.
Pridite sem. –Kaj je to? –S Kitajske je. Pusti, prosim.
To je tiranozavrov krempelj. –Je tvoja družina tudi njega ustrelila?
Ne. So pa kmeta, ki ga je našel.
Prosim, pusti to. Pridi. Morala bi biti v popravnem domu.
Tu imam pravo poslastico za vas. Zbirko divjih zveri,
ki smo jih lepo ohranili.
Tukaj si.
Kje je stranišče?
Zgoraj desno je. –Dobro.
Kdo bi rad videl nagačenega slona?
… nekoč ogrožena žival, zdaj pa izumrla. Toda tu so čudoviti zakladi …
Živjo. Tu ni ničesar zanimivega za mladega človeka.
Ros, te lahko vprašam … Si že kdaj bila tu?
Je blizu živel kdo izmed tvojih sorodnikov? Morda babica? –Ne.
Zanimivo. Si videla kaj nenavadnega, odkar si tu?
Razen vas?
Če opaziš kaj nenavadnega, mi povej. Nagradil te bom.
Denimo …
Poglej to.
Rada bi zamenjala tvojo mamo.
Tako me vidi. –Ni res.
Morda malo.
Bom jaz poskusil.
Smash, jaz sem tvoj očim.
Ogabna sva. –Sila je močna.
Oprostita, ker motim vajine etnično žaljive erotične igre,
toda zdaj bi se rad posvetil svojemu delu.
Ja. Oprostite. –Kje so drugi? –Rekla sva, da lahko gredo.
Ros! Pogovoriti se morava s tabo, ljubica.
Jaz bom to vzel. Hvala.
NAPRAVA NAJDENA. SLEDIM …
Vem, da s Smash ni vedno lahko.
Težko sklepa nova prijateljstva. Vsaj s puncami.
Se torej zna pogovarjati s fanti? –Ja, z napačnimi fanti.
Poglej, Ros … Tvoj oče mi je res pri srcu.
Tudi meni. –Vem, ljubica. Tvoj oče je prijeten.
Ko sem se zaletela vanj, je bil …
Ti je povedal, kako sva se spoznala?
Vanj sem se zaletela z avtom. Prosil me je za številko.
Nisem mogla verjeti, da me osvaja po nesreči.
Toda številko je potreboval zaradi zavarovanja,
jaz pa sem vztrajala, naj me povabi na kavo. Ni bil huje poškodovan.
No, njegovo kolo je bilo uničeno. Vprašala bi te …
Signal imaš! Imaš res signal?
Mama me kliče.
Pustila vaju bom, da se pogovorita.
Mama, si ti?
Hrupno je. –Na zabavi sem. –Res?
Kako je tam z očetom? Se z Alice dobro razumeta?
Veš zanjo? –Tvoj oče mora živeti naprej.
Ja, toda spraševala sem se,
ko boš končala z zabavami in študijem,
bi se lahko vrnila domov? –Govorili sva o tem.
Tvoj oče je krasen človek. –Res je. In nekoč ti je bil všeč.
To je ostro. Kakšen manijak pusti krempelj spinozavra na plaži?
To bi moral biti krempelj tiranozavra. –Oprosti,
vendar prepoznam krempelj spinozavra, ko se zbodem vanj.
Zelo poseben vbod je. –Si spoznal dinozavre?
Seveda ne. Skrival sem se pred njimi,
sicer ne bi preživel dovolj dolgo, da bi me vi nadlegovali.
Pri dinozavrih je pomembno … –Si lahko kaj zaželimo? Maudie je na vrsti.
Ja, komu mar za izjemne anekdote iz prazgodovine.
"Hočemo željo." Kaj bi radi tokrat?
Hočem, da vsi …
Si v redu, ljubica? –Ja. Samo malo se mi vrti.
Veš …
Alice je zelo prijetna. Sčasoma jo boš vzljubila.
Samo priložnost ji moraš dati.
Kaj počneš? –Objemam drevo. Saj veš, ljubezen do narave.
Še jaz ga bom objel.
Dobro, prav.
Kako mi gre? –Super.
Ros, nekaj bi te vprašal. –Ja?
Kaj misliš o tem, da bi se Alice preselila k nam?
Da bi vsi živeli skupaj kot nova družina.
Vem, da bi bilo sprva težko, toda … Kaj misliš?
Rozzy?
Maudie!
Ros!
Maudie si je zaželela, da bi lahko leteli. Super, ne?
Očka hoče, da bi živeli skupaj z Alice. –Saj se mi je zdelo.
Je to vse? –Tega ne moreva preprečiti.
Očka!
To je Smashin mobilnik.
Sporočilo od očeta je dobila.
Trenutno nima prostora zanjo. Kakšno presenečenje.
"Kaj pa praviš na to, da ti kupim superge?"
Superge?
Trudila sem se, da ne bi preveč pričakovala. Res.
Zdaj bo ostala s tabo. Z nama. To je dobro.
Ja, presrečna bo.
Ros, nekaj je narobe s Smash. Pridi.
Smash, stoj!
Nič mi ni!
Zakaj me ne pustiš pri miru?
Lahko bi se ubila! –In?
Komu mar?
Še oče me noče.
Mi te hočemo. Mar ne, Robbie? –Ja. V redu si.
Tukaj ste. Ravno pravi čas!
Večerja je pripravljena!
Izvoli.
Našla si ga. –Pogovoriti se morava o tem.
Prihranila ti bom trud. "Drag je bil. Neodgovorna si. Kaj ti je?
Zakaj preprosto ne izgineš? Zakaj ne postaneš kdo drug?"
Ne. –Pripravila mu bom zaslužen pogreb.
Sladico imamo.
Grem po sladico.
Všeč mi je bilo, ko smo lahko leteli.
Prej si pobegnila. Morala bi se pogovoriti.
Govorila sem z mamo. Še si ji všeč.
Leti!
Ljubica?
Predstavljaj si, da se nič od tega ne bi zgodilo.
Da bi bila tvoja mama še s tvojim očetom. Da bi se imela rada.
In da bi imela dovolj časa zate.
To se ne bo zgodilo. Onadva ne moreta biti niti na isti celini.
Pa če bi lahko bila? To si lahko zaželimo.
Lahko si zaželimo, da bi bila skupaj. –Za en dan.
Pa če bi lahko želja trajala za vedno?
Jutri sem jaz na vrsti. Zamisel imam.
Konec je. –Česa? –Počitnic.
Prehitevala sva. Prekmalu sva hotela, da se prilagodite. To ni pošteno.
Spakirajte, gremo domov. –Ne moreta tako. –Patetično!
Mislila sva, da sta predana drug drugemu. –Saj sva.
In bosta odnehala, ker otroci niso navdušeni?
Kaj pa sta mislila? Da bomo skakali od sreče?
Prav je, da vaju sovražimo. Vama res nič ni jasno?
Smash, ni … –Zelo sem razočarana nad tvojim odnosom.
Nad tabo ne, nad tabo pa. Mislila sem, da imaš jajca.
Jaz imam jajca.
Tako je prav, očka. Kar povej ji.
Če ti nekaj hočeš, to vzameš.
Če hočeš prisiliti otroke na grozen dopust, boš to naredil.
Vedeti moramo, kje so naše meje.
Najti morata rešitev.
Če bosta zdaj popustila, bomo naslednjič, ko bomo skupaj,
zažigali avtobusne postaje. –Ja!
Razmislita o sebi.
Zažigali bomo avtobusne postaje? –Spodbudila si me z mejami.
Tvoja mama pravi, da si imela veliko fantov. –Ja?
Zanima me, kako vzbuditi njihovo pozornost.
Samo pritečeš do njih in jih udariš v roko. –Res? –Ja.
Fantje so strašno preprosti. Ne razmišljaj preveč.
In uredi si lase. Skodrani lasje pomagajo.
Vi, novi otroci, ste tako zahtevni.
Nekoč so bili obzirnejši.
Ravno njih bi radi spoznali.
Radi bi se vrnili v preteklost in spoznali prvotne otroke,
tiste iz knjige Edith Nesbit "Pet otrok in Peskodlak".
To je tvoja želja? Mislila sem, da boš … –Nekaj bi jih rada vprašala.
Potovanje v preteklost je nevarno.
Dogodki se spremenijo, ljudje ne obstajajo več …
Potovanje v preteklost ima vedno posledice. Vedno.
Odločila sem se. –Dobro. Komu mar za realnost?
Čakaj! Pa če se hočemo vrniti?
Pihnite v tisto školjko, če se znajdete v težavah.
Je čarobna? –Ne vem. Ena je. Mogoče je ta.
Mojbog. Res ste čudni. –Pravi tip v obleki?
Kaj? –Govorite angleško?
Ona je Američanka. Iz prihodnosti smo. Psammead nas je poslal.
Ojej! Nenavadna želja. Morda bi si mi morali zaželeti pot v prihodnost.
Pa ne v tej obleki. –Pravi punca, oblečena kot strašilo.
Jaz sem Cyril.
Ros. To pa so gotovo Robert, Jane, Anthea in Jagnje.
Nekaj bi vas radi vprašali. Je želja lahko kako trajna?
Nekaj si zelo želim, vendar mora trajati večno.
Še ne veš? –Povejte mi.
Preprosto je. Zaželiš si nekaj drugega. Nekaj, kar ne more …
Presneti mrhovinar! –Bežimo!
Tatovi! Vedel sem! Opazoval sem vas!
Pa te imam, fant.
Ničesar nisem ukradla! –Da si ne bi drznila premakniti ušesa.
Pusti me! Nehaj!
Pusti me! To boli!
Izprazni žepe. Poglejmo tvoj plen.
Daj! Kaj imaš v žepih?
Školjko? To me ne zanima.
Kaj pa je to?
Kakšna čarovnija je to?
Kakšne zveri so ujete v tem?
Poglej, kako besne so!
To so "Angry Birds". –Seveda so jezni. Ujeti so za celo večnost.
Kaj si ti? Čarovnica? Vračka? Nekromant?
Vila? Francoz?
Karkoli že si, stavim, da si zbirateljski primerek.
Pravi zaklad. –Prosim vas, punca sem!
Psammead nas je spravil sem.
Psammead? Kdo pa je ta Psammead?
Ne vem. Neko bitje, ki nam izpolnjuje želje.
Zanimivo. Kje pa lahko najdem bitje, ki izpolnjuje želje?
Povej. Povej!
Ne bom še enkrat vprašal.
To je res.
Ros, gremo!
Robbie, kako si … –Smash je prisilila Cyrila,
da je šel k Psammeadu. In jaz sem si zaželel posebne moči.
Jaz sem dobil rentgenski vid. Vidim skozi stene. Tako smo te našli.
Maudie ima sposobnost telekineze, Smash pa izjemno moč. Ti imaš …
Laserske oči. –Zakon.
To je res odlično.
Moramo iti. Psammead je v nevarnosti.
Daj, zabavno je.
Tisto je Tristanov pradedek.
Videl je to in do konca življenja bo lovil Psammeada.
To je bila njegova življenjska misija in jaz sem mu jo predala.
Tudi naš Tristan ga lovi. –Torej je treba nekaj ukreniti.
Kje je Psammead?
Tam!
Moja darila!
Ojej! Res je.
Legenda drži.
Prepustite to meni. Smash prihaja!
Tvoja želja se je iztekla pred sto leti.
Maudie!
Stoj! –Umaknite se! Bitje je moje!
Prisili nas. –Prav.
Bežimo!
Beži, Maudie!
Ja, to res pomaga.
V predor!
Moja čudovita darila! Nazaj me peljite! –Pravkar smo te rešili.
To je bilo reševanje? Oprostite. Mislil sem, da me poskušate ubiti.
Sam bi se lahko izvlekel s čarovnijo. –Zase je ne morem uporabiti.
To je bedno.
Hej, vi! Obtičal sem! –Čez nekaj dni bomo povedali obalni straži.
Morda čez en teden.
Zelo mi je žal zaradi tvoje plaže.
Ti nisi kriva. –No, pravzaprav …
Tista vrnitev v preteklost je morda razlog,
da so Trentovi obsedeni z lovom nate.
Razumem. Zdaj se gotovo grozno počutiš.
Ampak ne skrbi. Tako in tako sem razmišljal o selitvi.
Res? –Ne. Na tisti plaži sem živel sto milijonov let.
Preživela je globalne poplave, dve ledeni dobi
in komet, ki je izbrisal večino življenja na Zemlji.
Toda očitno vam ni bila kos. –Oddolžila se ti bom.
Videti je celo užitno.
Udarjanje je nesprejemljivo. Lahko sem zelo nerazumen …
Tisti otroci ti niso do konca povedali, kar te je zanimalo.
Kako naj želja za vedno traja? Razumela sem.
Psammeadove želje trajajo do sončnega zahoda.
Lahko pa si zaželimo nekaj, kar lahko da trajno čarovnijo.
Še enega Psammeada? –Ne.
Mislila sem aplikacijo, s katero bi se ljudje za vedno zaljubili.
Ki vse vrne na staro.
Aplikacija izgine ob sončnem zahodu, starši pa ostanejo skupaj.
Ros, zakon si. –Hvala. Tudi ti nisi slaba.
Kako ga bomo spravili v hišo, ne da ga vidita?
Čakaj. Mislim, da sem nekaj slišala.
Zaskrbljujoče malo peska je.
Grem po vedra.
Oče pravi, da si govorila z mamo. –Ja. V redu je.
Mislim, da je to z univerzo samo začasno. Še ji je všeč …
Nehaj. –Morala je sprejeti nekaj zelo težkih odločitev.
Nič od tega ni preprosto in … –To govori oče.
Zapustila nas je, Ros.
Sladoled. –Z britanskim naglasom. –Imate sladoled?
Kaj pravite? –Ne gori. Verjetno je v redu.
To se še ni zgodilo. –Zdaj pa reci "steklenica vode".
Steklenica vode.
Kaj je bilo to? –Jaz.
Zvenelo je kot zgoraj.
Veste, kaj? Zaspana sem. Gor bi šla spat.
Tudi jaz sem zaspana. Grem še jaz. –In jaz. Zaspal bom.
Hvala.
Kaj se dogaja? –V kadi je peščena pošast. Zlobna je, ampak jo imamo radi.
Darila.
Res ga moramo dati nekam drugam.
Misliš, da je to zaradi pite?
Kje pa. Pita je odlična.
Ja? –Ja.
Misliš, da bi moral preveriti? –Ne.
Nočejo, da veva, kaj počnejo. Kot bi bili že prava družina.
Mora biti en stavek. –Saj je. To so podpičja.
Ločila so se izkazala kot koristna. Kdo bi si mislil?
Mora biti jasno povedano. Če so luknje … –Niso.
Jutri bo spet vse tako, kot mora biti. –Naši pravi starši bodo spet skupaj.
Ne samo skupaj, zaljubljeni. Za vedno.
Tako bo, kot da se mi sploh nismo spoznali.
To je bila moja najljubša knjiga, ko sem bila v njenih letih.
ANA Z ZELENE DOMAČIJE
Reci ji, da si jo ti kupil, da ne bo mislila, da jo podkupujem.
Štirje otroci. Dvakrat več težav.
Misliš, da jim bova kos? –Kakšno je življenje brez izzivov?
Mirno.
Komaj čakam, da vidim, kako bodo zrasli in zacveteli.
Morda. Jaz si želim, da nikoli ne bi odra … –Ne dokončaj tega stavka!
Morali bi spati.
Smash …
Popravil sem ti telefon.
Hvala.
Ni lep kot prej, ampak … –Ampak deluje.
To je pomembno, ne?
Ja.
Dobro. Zaspita.
Dani se.
Smash, zbudi se. Želja.
Punci, kaj se dogaja tam?
Zakaj si mokra? –No …
Oprosti. Sva te zbudili s prhanjem?
Te počitnice so super. Nima smisla, da jih prespimo, ne?
Ja. Zgodaj je treba vstati, da vidimo sončni vzhod.
Vesta, kaj? Super zamisel. Začnimo dan zdaj.
Zajtrkujmo na plaži. –Kaj?
Ros, si danes za malo človeške interakcije?
Pusti knjige tu, prav?
Onadva. –Ne!
Daj! Če si lahko rešila Psammeada, zmoreš tudi to.
Zmogla boš. Kul boš. Daj.
Kaj počneš, norica?
Oprosti, jaz …
Težave imaš. –Ne vem, kaj mi je bilo.
Si za sladoled?
Punci, čas je, da gremo!
Rada bi videla več fotografij.
Vrata so odprta.
Oropali so nas.
Tristan.
Ros! –Reci mojemu očetu, da sem šla na sprehod.
S tabo grem. –Ne! Pojdi stran. Jaz sem to zakuhala.
Če si ne bi zaželela vrnitve v preteklost, se to ne bi zgodilo.
Jaz moram to rešiti. –Ne. Mi moramo.
Tudi mi smo krivi.
Dobro. Pridite.
Lahko bo priti noter. Na silo lahko odpremo okna.
Hiša je zdelana.
Pusti me!
Pustite me!
Dobrodošli. Vedel sem, da si ne boste mogli kaj.
Kaj pravite?
Fantastično, ne?
Kdaj pride modna policija? Morda še lahko pobegneš.
Pripeljite mi jih.
Pravzaprav bi vam moral biti hvaležen. Bi kaj sladkega?
Samo Psammeada hočemo. Kje je? –Psammead?
Psammead …
Mislite na mojo najnovejšo pridobitev?
Kaj si mu storil? –Nič.
Nekaj blažjih električnih šokov. Nič zelo v nasprotju z Ženevsko konvencijo.
Iskreno, precejšnja reva je. –Pusti ga. Dal ti je vse, kar hočeš.
To je šele začetek. Prvo, na kar sem pomislil.
Fantastična hiša, vojska deklet v vijoličnem, pliš …
Več mi noče dati.
Prosim te, ne morem.
Vidite? Morate mi ga pomagati prepričati, da si premisli.
Ne bo nas poslušal. Izpolni lahko samo eno željo na dan.
Več je nevarno zanj. Lahko se poškoduje.
Ros, dragi otrok, nočem, da govorite z njim.
Hočem, da ste tu, da ga prepričam, da si premisli.
Pustite mojo sestro!
Prosim te, nič jim ne naredi. –To je odvisno od tebe, ne?
Več želja, prosim.
Prav. Če že moram.
Zaželi si kaj. –Hočem, da …
Dobra poteza. Skoraj bi ti uspelo. Njo ustrelite prvo.
Nehaj!
Zaželi si kaj, Tristan Trent.
To bo tvoja zadnja želja. –Prizanesi mi.
Zlato! Hočem zlato, bitje.
Takšno, ki si ga človek še predstavljati ne more.
Kje je moje zlato?
Otroci … Morate …
V redu je. Poskrbeli bomo zate. –Ne.
Morate oditi.
Takoj.
Na pomoč!
Uboga peščena pošast.
Sammy?
Sammy!
Ne.
Robbie, nehaj. –Ne.
Ne morem.
Pesek iz čevlja. Super.
Maudie …
Peščena pošast je lačna.
Lepo prosim …
Previdno. –Nova plaža ti bo všeč.
Kakšen je pesek? –Tiho.
Jaz bom to vzela.
Gremo. Zadnji dan je, dobro ga moramo izkoristiti.
Jaz bom vzela torbo.
Hvala.
Mislim, da sedim na dihalki.
Oprosti.
Pazi na glavo.
Hitro. –Punci! Kaj je to? Kam gresta?
Kaj je tisto?
Samo školjka je, ljubica.
Vidiš?
Dobro. Minilo me je.
Dobro.
Dobra zrnca. To je kakovost.
Je v redu? –Ja. Globoko bom kopal.
Z malo sreče me še sto let nihče ne bo našel.
Zdaj pa oprostite. –Čakaj! –Naša zadnja želja.
Dobro. Še zadnjič. Poslušam.
Boš res to naredila?
Ja. Da bosta mama in očka spet skupaj.
Nočeš biti srečen?
Hočemo aplikacijo za mobilne telefone,
v nadaljevanju aplikacijo … –Ros. –Kaj je?
Zakaj tvoj čevelj utripa?
Ne vem, ampak …
Kje je?
–Ne …
Signal imam.
Hura, signal.
Dobro … 287 e-sporočil in 19 govornih sporočil.
Na dopustu sem.
Je to … Čakaj.
Peljite me do njegove jame. Peljite me do njegovega gnezda.
Tja, kjer izpolnjuje želje. Peljite me do njegovega brloga.
Pustite me! Kaj počnete? –Kaj se dogaja?
Kaj se dogaja? –Ne vpletaj se. To je med mano in temi otroki.
Umirite se. Gotovo lahko … –Ja, umirite se
in mi pustite nadaljevati raziskavo. –Bodite razumni.
Nisem nerazumen. Nisem jih ne ustrelil ne premlatil, ne?
Sprehodi se med sipine s svojo ameriško frfljo,
meni pa pusti, da opravim svoje.
Roke stran z moje družine!
Alice, pokliči policijo.
Ah, ja. Saj imam tudi jaz telefon.
Štiri črtice.
Ros, stoj!
Ros, ne!
Ničesar si nisem zaželela!
Pravkar je bil tu. Ni mogel iti daleč.
Zakaj mi ne pomagate?
Odšel je, Ros. –Ne!
Hočem, da se vrne! –Pusti ga.
Ne vem za druge, toda še vedno se veselim, da bom slišal to noro željo.
Želimo si …
Se lahko najprej poslovimo?
Lepo smo se imeli, ne?
Krasno je bilo.
Nočem se posloviti. –Moramo se, Maudie.
Želim …
Želim ti dolg in miren spanec v pesku
in da te nihče ne moti še najmanj sto let.
Morda je še upanje za vas.
Adijo, Psammead.
Hvala za grozne želje.
Adijo, otroci. Grozno vas je bilo poznati.
Adijo, peščena pošast.
Se vidimo nikoli.
To ti lahko obljubim.
… in kako se je vedel. –Ne aretirajte me. To je nesporazum.
Aretirajte njiju, če že koga hočete.
On me je udaril, ona pa je Američanka. Uničili so mojo hišo
s tistim čarobnim peščenim bitjem. Moja vila se je porušila!
Otroci? –Ste v redu?
Smo. Vsi smo v redu.
Prevod MEDIATRANSLATIONS
Za HD priredil in uredil metalcamp
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija
Izvoli. –Hvala.
Tudi jaz bi si želela nekoč postati pisateljica.
Nikoli nisi prestar za želje.
Lep dan želim.
Lahko podpišete s posvetilom za Jacqueline, prosim?
Seveda.
Hvala.