-Huomenta, Jacob. -Miten voit, Grace?
-Oikein hyvin. Entä itse? -Kiva nähdä. Ihan hyvin kai.
Ihan kiva päivä tulossa.
Miksi tuota kaulajuttua sanotaan? Onko se huivi vai liina?
Tämä on ascot.
- Ascot? -Niin.
Sellainenko kaikilla on nykyään?
-Kyllä vain. - Ascot.
Miksi pidät ascotia? Mitä kaulallesi kävi?
-Mitä peittelet? -Se on vain tyylijuttu.
En piilottele mitään.
Saako olla kahvin lisäksi jotain?
-Ei. -Selvä. 2,50, kiitos.
Hyviä vai pahoja jälkiä?
Vaikka jokin olisikin pielessä, pärjään kyllä.
Hyvä on.
Terve.
Mitä?
Koska? Kuka?
Opiskelijako?
Viidentoista vuoden takaako?
Kuka se on?
Soitat, koska kuulit jotain, etkä tiedä...
Minkä sanoit hänen nimekseen?
Rääkkäsin aivojani koko päivän, kun yritin muistaa, mitä tapahtui.
Kiva, että hän julkaisee kirjan, ja olen ennenkin kestänyt tällaista.
Minut on kuvattu muiden narratiiveissa, mutta nyt tämä tulee vaikealla hetkellä.
-Mistä hän syyttää sinua? -Ei aavistustakaan.
Kirjassa on kappale, jossa vihjataan jotain.
En tiedä mitään muuta.
Ei minua syytetä rikoksesta tai mistään hyökkäyksestä.
Ei raiskauksesta tai mistään kamalasta.
Harrastimme suostumuksellista seksiä, kun olin hänen opettajansa.
Opetin Taideinstituutissa kurssia sarjakuvaromaanista.
Lukuvuoden lopussa maisteriopiskelijoille.
Aivan. Olet siis se kuuma opettaja.
-Toki. -Selvä.
Ehkä. En minä tiedä.
-Ei siinä mitään. -Eipä niin.
Mitä siis tapahtui?
Hän oli yksi tusinasta opiskelijasta ja hän oli söpö.
Tunsit vetoa häneen.
-Ilman muuta. -Ja hän tunsi vetoa sinuun.
Totta kai, mutta aluksi kyse oli taiteesta. Itse teemasta.
Muistatko, flirttailiko hän sinulle?
Vaikea sanoa. En vieläkään tiedä, milloin naiset flirttailevat minulle.
Olettaisin, että olet flirttaillut minulle viimeisen 20 vuoden ajan,
-mutta kieltäisitkö sen? En tiedä. -Totta kai väittäisin, etten ole.
Sepä siinä juuri.
Lukukauden aikana annoin hänelle paljon huomiota.
Saanko kysyä yhtä juttua? Teeskenteletkö, ettet tiedä,
kun flirttailen sinulle, vai etkö todella tiedä?
Mitä minun pitäisi tehdä? Meillä on salainen yhteisymmärrys siitä, että...
Joskus, kun olet tapaillut jotakuta, mietin, miksi olet jonkun tyypin kanssa.
-Joskus, kun olimme vielä pantavampia. -Voinko kysyä vielä?
Halusitko joskus suudella minua, mutta päätit toisin?
Juuri hetki sitten, mutta pilasit sen.
-Miten? -Sanoit ei.
Se riitti. Niin se nykyään menee. Ei tarkoittaa ei.
Ihan sama.
En vain tiedä.
Kai minulle selviää, mitä hän kirjoitti, mutta se saattaa pilata senkin,
mitä urastani on jäljellä, jos se on pahaa tekstiä.
Siitä tulee väittely, ja hän voi sanoa, mitä lystää.
Ikävä kyllä maailma on hyvin pieni.
Siis työni maailma.
En haluaisi viettää sitä häpeissäni -
ja hyljättynä, mutta en tiedä, mitä tapahtuu.
Millään ei ole enää mitään väliä, beibi. Nyt on vain minä ja sinä.
"Beibi"...
Kutsutko todella naisiasi beibeiksi?
-Kuulostanko siltä? -Se on kamala...
Kuulitko, miten sanoin sen?
-Mikä nyt, beibi? -Lähentelet taas.
Miksi teet noin?
-Mitä? Miksemme... -Älä. Sinä...
Sinä oikein valmistaudut siihen.
Se tapahtuu jo muutenkin, ei sinun tarvitse...
Istu alas.
Ihan outoa. Herranjestas.
En tiedä.
Vitun outoa,
että -
sinä aikana,
kun opetin,
minä en tehnyt -
juurikaan luonnoksia.
Varsinkaan Bethistä, siitä naisesta.
Emmekä juuri vaihdelleet viestejä.
On vain muutama kohtelias, ammatillinen, järkevä meili.
Eikö se olekin perseestä? Eikö ole outoa, että tämä koko...
Mitä minä... Miksen muka luonnostelisi? Olen tainnut olla todella...
En tiedä. Kuin veden alla. En tiedä, mikä minua riivasi.
-Minulla on kova nälkä. -Mitä?
Minulla on nälkä, haluan appelsiinimehua. Onko sinulla jano?
Join juuri saavillisen vettä.
En taida pystyä syömään nyt.
-Tämä pyörii mielessä. -Tajuan.
-Mitä vittua minä teen? -En tiedä, mitä teet.
Onhan se paha tilanne, mutta kyllä se järjestyy.
-Minne menet? -Olen tosissani.
-Näännyn justiinsa. -Mitä? Selvä.
Tulisin mukaan, mutta olisin huonoa seuraa.
-Ei haittaa. -Olen ihan...
-Kuule... -Mitä?
-Jutellaan. Ei se ole iso juttu. -Mikä?
-Että me panimme. -En edes mieti sitä.
Ei se ole iso juttu.
-Ei minustakaan. -No niin.
Hävitin kenkäni...
-Mitkä kengät nuo ovat? -Penny loaferit.
Eivätkä ole. Ne ovat lenkkarit...
Älä kritisoi minua nyt. Käsilaukkuni!
Löytyi.
Onko kaikki hyvin? Katso minua.
-Oletko OK? Minä olen. -Olen ihan OK.
-Odota! -Mitä?
Kestämme tämän kyllä.
-Tiedäthän? -Olet rakas.
-Samoin, en vain halua aamiaista. -Käsitän, mutta minulla on nälkä.
Vitut. Haluatko, että tulen?
-En! Verensokerini... -Minä vittu tulen.
-Haluan olla yksin, kiitos. -Ei, odota!
Oletko kunnossa?
Heippa!
Helvetti.
Vittu.
Moi.
-Hei, miten menee? -Moi.
Mitä puuhailet?
Olen kylvyssä.
Selvä. Voidaanko puhua hetki?
Voidaan.
Selvä.
Juttelin juuri Davidille, ja puhujakeikkani -
taidekoulussa Detroitin lähellä ensi kuussa peruttiin -
tämän vitun kirjan takia.
He kuulivat Bethin kirjasta tai saivat kopion, en edes tiedä,
mutta sinne meni viisi tonnia.
Siinä meni yksi neljästä, joiden piti elättää minut tänä vuonna.
Näin se vittu tapahtuu.
Pahin mahdollinen.
Hei, oletko siellä, Beth?
Terve, Beth. Tässä Jacob Malco.
Kuulin sarjakuvaromaanista, jonka kirjoitit ja joka julkaistaan,
ja kuulin juuri...
Mitä?
Agenttini kuuli. Ei se ole yksityistietoa.
Hän kuuli myös,
ettei siinä kuvata minua kovin hyvällä tavalla,
ja että se voi aiheuttaa minulle harmia.
Haluaisin jutella kanssasi, koska muistan asiat eri lailla.
Vaikka eihän sillä ole väliä.
Olen minäkin kirjoittanut muistelmia. Kuvaat tietysti omaa näkökulmaasi.
En hyökkää kimppuusi. En tiedä, mitä kirjoitit.
Miksemme voi vain puhua ihmisinä?
Voisimme vaikka tavata,
voisit antaa minun lukea kirjan ja käsitellä asiaa,
tai antaa tilaisuus päästä tästä yli -
ja hyvittää tekoni jotenkin, jos se olisi sopivaa.
Miksi emme voi puhua siitä, mitä kohta tapahtuu?
Siitä koituu minulle vakavia seurauksia.
Puoli tuntia. Hyvä on. Se riittää hyvin.
Mennään vaikka kahville. Oletko edelleen Chicagossa?
Tykkäätkö käydä jossain tietyssä paikassa?
Olisiko paikka, jossa et tykkää käydä? Mennään vaikka...
Ei nyt sentään McDonald'siin. Mennään mieluummin...
Hyvä on. Anteeksi. Minne vain haluat.
Nyt meidän on tavattava päivänvalossa, jossain julkisella paikalla.
Hän tuntui vihjaavan, ettei tunne oloaan turvalliseksi seurassani.
En tajua. Pidin hänestä, tulimme toimeen, ja tunsin häntä kohtaan jotain.
Nyt en tiedä, mitä vittua tapahtui.
Paitsi...
Hän meni oudoksi heti,
kun olimme harrastaneet seksiä, koska hän oli naimisissa.
Tunsin sen ja ehkä menin oudoksi itsekin, mutta olenko nyt hirviö?
Mitä vittua?
Tiedäthän?
Tiedänhän?
Kuunteletko minua? Juttelenko puille? Missä mennään?
Minä...
Ei mitään.
Mikä sinua nyt vaivaa?
Oletko vittu tosissasi?
Mikä minua nyt vaivaa?
Harrastimme seksiä -
ja puhut jostain toisesta naisesta, tunteistasi, seksistä, ja se on outoa.
Mitä nyt tapahtuu?
Etkö ole täällä?
Etkö ole... Emmekö ole edes samalla maapallolla?
Olenko edes olemassa?
Totta kai olet.
Mene puhumaan terapeutillesi.
Mitä?
Sanoit olevasi kunnossa. Luulin, että kaikki on hyvin.
-Nytkö tämä on täystuho? -En ole terapeutti. Anna minun olla.
-En pyydä terapiaa. Olet ystäväni. -Pyydätpäs. Pyydät kaikilta terapiaa.
Mitä tuo nyt tarkoittaa?
Jos joku on elämässäsi, hän on terapeuttisi.
Miksi sekoat tästä jutusta?
En minä sekoa.
Vitut. Olkoon.
-Jätä minut rauhaan. -Jätän ja pysyvästi.
-Tämä on liikaa. -Just. Samoin. Painu vittuun.
Oletko itse muka vitun helppo ihminen?
Jestas. Vitun itsekästä. Haista vittu.
Moi.
Miten menee?
-Hyvin. -Kiitos, kun tulit.
Kuinka pitkällä olet?
En ole raskaana.
-Mitä saisi olla? -Saisinko latten?
Yksi latte. Se olisi 3,75.
-Vaihtorahat. -Kiitos.
-Kiitos. Tulee heti. -Hienoa.
-Olen pahoillani. - Mahtava alku.
Näytät hyvältä.
On kiva nähdä.
Kysyit juuri, olenko raskaana.
Helvetti.
Hyvä on.
Kiitos, kun tulit tapaamaan minua.
Onko olosi turvallinen? Onko täällä riittävän turvallista?
Älä viitsi.
-Älä itse. Mitä se oli? Olenko hirviö? -En sanonut sinua hirviöksi.
Halusin paikan...
Mitä ajattelit tapahtuvan? Ehkä en tiedä, mitä välillämme tapahtui,
mutta kun kuulin tästä...
Mitä olet kuullut siitä? Mitä sinulle on kerrottu?
Kiitos.
Ensinnäkin,
en ollut kuullut sinusta tai miettinyt sinua vuosiin.
Nyt agenttini kertoo, että yhtäkkiä kirjoitit kirjan,
joka saa minut huonoon valoon.
Siitä tulee ongelma. Jonkinlainen vallan väärinkäyttötilanne.
Käyn läpi omia muistojani.
Juuri niin se meni.
Miksi nyt yhtäkkiä?
Miten niin yhtäkkiä? Olen käynyt sitä läpi ja miettinyt sitä.
-Se vaikutti elämääni. -Tajuan sen, mutta ajoitus on hieman...
-Miksi nyt? -Miten niin? "Miksi nyt?"
Kulttuurillinen ilmapiirimme juuri nyt on painajainen miehille.
-Voi harmi. -Missä kirja oli 5 vuotta sitten?
Mitä olet tehnyt 15 vuotta?
Kiintoisaa.
-Kiintoisa kysymys. -Mikä niin?
En ole juuri työskennellyt 15 vuoteen. Ei ole ollut kovin helppoa.
En ollut oikein julkaisukelpoisessa asemassa.
En juuri luottanut itseeni.
-Piirsitkö? -Joskus.
Epäilin itseäni jatkuvasti. Kaikki, mitä loin, näytti aivan paskalta.
Sitten viimein päätin vain yrittää.
Päätin tehdä jotain, mistä voin olla ylpeä,
mutta minun täytyi todella tutkiskella itseäni ennen sitä.
Tämä ei ole kirja sinusta.
Siinä on osio sinusta.
Se kertoo -
minusta ja suhteistani eri miehiin elämässäni.
Yksi suhde loppui, ja tajusin,
että kaikki valintani olivat perustuneet jollekin, mitä joku mies halusi.
En ole tehnyt valintoja itselleni.
En oman onnellisuuteni enkä hyvinvointini vuoksi.
Selvä. Olen siis yksi monista miehistä -
kirjassa miehistä, jotka ovat jotenkin lytänneet sinua.
No, jos...
Niin sinä juuri sanoit.
Lyön vetoa, että olen ainoa, jolla on jotain menetettävää.
Kerroitko kaikille muille ennen kuin...
Puhuin joillekin. Olen yhteydessä joihinkin heistä.
-Mikset soittanut minulle? -Tämä ei ole...
Mihin pyrit? Mitä haluat tietää?
Hyvä on.
Kun kuulin tästä, istuin ja mietin.
Olen ollut maailmassa jo pitkään. Olen vanha mies. Olen tehnyt virheitä.
Mietin meidän suhdettamme.
Yritin vain muistaa, mitä me kävimme läpi.
Mitä muistit?
Ettei se ollut huonoa.
Muistelin, että kävimme paljon todella aitoja keskusteluja jutuista.
Muistan käyneeni läpi töitäsi ja nauttineeni niistä.
Minusta olit mahtava.
Muistan, että söimme lounasta. Olit onneton avioliitossasi.
Olin juuri eronnut ja yritin olla avuksi, ja me lohdutimme toisiamme hetken.
Tunsin kyllä yhteyden.
Sitten se meni oudoksi.
Tajusin outouden, mutta en pystynyt mielessäni -
näkemään itseäni ihmisenä, joka teki jotain kamalaa.
Tuo on kaikki kirjassani.
Tuota tarinaa kerron. Tarinamme on sama.
Tämä on minun näkökulmani.
Se tuntuu sinulle tuolta, koska olet valta-asemassa.
-Olit opettajani. -Maisterivaiheessa.
-Olit 26-vuotias. -Nimenomaan. Olin 26-vuotias.
Minulle oli iso juttu tulla tänne asti kouluun.
Uskoa itseeni ja kykyihini riittävästi.
Se oli iso juttu.
Vasta siinä vaiheessa elämääni -
tunsin ansaitsevani paikkani -
ja tilaisuuden tulla joksikin.
Se oli tosi iso juttu ja vaati minulta aivan kaiken.
Niinkö?
Sitten joku sanoi, että olen aivan parhaiden veroinen.
Miksi vitussa kukaan sanoisi niin?
-Se oli totta. -Jos se oli totta,
mitä sitten tapahtui jälkeenpäin?
Tuliko töistäni paskoja, kun olimme harrastaneet seksiä?
-Mehän... -Panimme kerran.
Tiedän.
-En tiedä, mitä teit sen jälkeen. -Näit töitäni. Olin edelleen kurssilla.
-Kaksi viikkoa. -Pidempään,
ja se oli tuskallista ja epämukavaa.
Tunsin sen kyllä.
-Mitä tapahtui? -En tiedä, mitä tapahtui.
Harrastimme seksiä, ja kaikki meni oudoksi,
koska aloin ajatella,
että häpesit ja suutuit, koska olit naimisissa,
että kertoisit miehellesi ja hän tulisi hakkaamaan minut.
Kerroin miehelleni jo ennen kuin se tapahtui.
Mitä?
Niin vakavasti minä siihen suhtauduin. Tunsin, että olimme suhteessa.
Sanoit järjestäväsi minulle harjoittelupaikkoja.
Että esittelisit minut ihmisille.
Sanoit minua uskomattoman hyväksi ja töitäni uraauurtaviksi.
Sen ajatteleminen nyt hävettää.
-Hävettää, että lankesin siihen. -Uskoin sen.
En ollut hirviö, joka yritti huijata tiensä housuihisi.
Mikä sitten muuttui, kun kuitenkin pääsit sinne?
En minä vittu tiedä. Ennenkin on käynyt niin,
että harrastan seksiä jonkun kanssa, jota kohtaan tunnen jotain.
Sitten, kun tunteet tulevat todeksi, olenkin tunteellisesti rampa.
Kun olimme panneet,
asiat menivät oudoksi, ja sinä katosit.
-Olisiko minun pitänyt jahdata sinua? -Olisi, jos pidit minua niin lahjakkaana.
-Enkö ollut sen arvoinen? -Olit.
Etkö ajatellut voivasi näyttää tärkeille tyypeille, mitä löysit?
-Niin. -Niin minä tunsin.
Aloin miettiä sitä jälkeenpäin, ja tajusin, miten vitun epäreilua se oli.
Halusit panna minua, ja se vaikutti koko elämäni kulkuun.
En tiedä, johtuiko se töideni huonoudesta,
sivu suun menneistä harjoitteluista tai esittelyistä.
Sait minut tuntemaan, että työni oli riittävän hyvää.
-Oli se. -Se ei riittänyt.
Jätin sinut oman onnesi nojaan, koska tunsin oloni epämukavaksi.
Mutta se, että...
Miksi asetit meidät siihen asemaan?
Olin vastuuton.
-Kai. -Hyvä on.
En väitä muuta. Sitä tarinaa kerron.
Se, että yritin vain päästä panemaan, ja että kaikki muuttui, kun panimme,
koska olin saanut haluamani ja sain tarpeekseni,
on roskaa.
Jos kerrot myös sitä tarinaa, se on väärä tarina. Se on tunteetonta.
Se on sinun narratiivisi.
Se on näkökulmasi. Ymmärrän.
Olen iloinen, että kirjoitit kirjan, ja toivon, että pärjäät hyvin.
Kai minä näen sen, kun näen.
En voi tehdä asialle mitään, ja minun näkökantani...
En oikein edes tiedä, mikä...
En tiedä, mitä sinulla on menetettävänä.
Etkö pysty ottamaan vastuuta omasta käytöksestäsi?
Pystyn minä. Olen ottanutkin.
Olen menettänyt asioita. Olen tehnyt virheitä.
Mutta jollain tasolla -
olen hallinnut tarinaa.
Minulla on mukana sinusta kertovat sivut. En aikonut näyttää niitä.
En tiedä, miksi välitän. Ehkä se parantaa oloasi tai saa sinut ymmärtämään.
Olen todella hermostunut.
-Saanko nähdä ne? -Saat.
En sekoa näiden takia.
Ymmärrän asian. Pelkään vain...
Olen etukäteen puolustautuva ja vihainen, ja haluan nähdä työsi.
Halusin nähdä ne silloin, samoin nyt.
-En ehkä pysty olemaan läsnä... -Aivan.
-Haluatko käydä kävelyllä tai vessassa? -Menen käymään vessassa.
Se on todella hyvä.
Tunnetko tulleesi kuvailluksi väärin?
En.
Se on sinun tarinasi.
En tainnut koskaan -
ajatella -
sen toista puolta.
Olen tehnyt juttuja jo pitkään,
ja ajattelen aina omaa totuuttani.
En tiedä, olenko -
rehellisesti -
miettinyt -
ihmisiä, joista -
kirjoitan.
Mutta tämä on tarinasi,
ja se on minusta rehellinen.
Kuvitus on mahtavaa.
Ja minä...
En taida pystyä puolustamaan käytöstäni tämän lopussa.
Olet oikeassa.
Outoa on, että...
En yritä selittää mitään,
mutta näen itseni tässä, enkä...
Minun on vaikea tuntea empatiaa -
ketään kohtaan.
Ja koska olen niin keskittynyt itseeni, varsinkaan naisia kohtaan.
Mistä minä tiedän?
Kiitos.
Kävin läpi töitäni,
enkä löytänyt niiltä ajoilta mitään.
Kun opetin sitä kurssia, ja me juttelimme jutuista.
En piirtänyt yhtään. Ainahan minä piirrän.
Luulen,
että aivoissa tapahtuu kaksi asiaa.
Minun aivoissani. En voi yleistää,
mutta tunsin todellisen yhteyden sinuun,
ja seksi pilasi sen,
koska se osa aivoistani sammui jotenkin.
Ymmärrän.
-Ymmärrätkö? -Ymmärrän.
Ymmärrän minä.
Entä sinun...
Selvisikö avioliittosi tästä?
Se mutkisti sitä.
Jäin siihen vielä joksikin aikaa,
mutta se oli muutaman vuoden ajan kuin päivittäinen rangaistus.
Mikä tietysti...
Onko sekin kirjassa?
On.
Hyvä juttu.
Sanoin itselleni, etten välitä, pidätkö siitä.
Tässä sitä ollaan...
Se on hyvä. Ja olen pahoillani.
Ja oli miten oli, en ole...
En tiedä.
On tärkeää,
että nämä keskustelut käydään.
En tiedä, mitä tapahtuu,
mutta tässä hetkessä kestän sen ja olen rehellisesti pahoillani.
Kiitos.
Kun käyttäydyin noin ja kohtelin sinua huonosti.
Aiheutin kaiken tuon.
Olen kiitollinen, että se tuli ilmi.
Minulta voi loppua työt, mutta ainakin olen "valveutunut".
Tulen olemaan valveutunut ja persaukinen.
Odotitko jotain pahempaa?
Odotin.
Onnea matkaan.
-Kiitos. -Kiitos, kun tulit juttelemaan.
Kiitos, kun tulit juttelemaan.
Ja oli kiva nähdä.
Haloo.
Hei, Jacob tässä. Voinko tulla käymään?
Haloo.
Moi.
Istun tuonne.
Miten menee?
No niin.
Anteeksi viimekertainen.
Se oli häpeällistä.
Vitun naurettavaa.
Olen naurettava.
Ja siitä yöstä pari päivää sitten...
Olen miettinyt sitä.
Se oli kivaa.
Se tuntui -
jotenkin -
mukavalta.
Se ei ollut outoa.
Mieti nyt.
Rakastan sinua.
Olemme olleet yhdessä pitkään.
Ja minä vain... Aina siinä kai menee pari päivää.
Tiedätkö?
Kun panee parasta ystäväänsä, sen käsittelyyn menee hetki.
Käsittelyyn menee pari päivää.
Tiedäthän, kun yrittää työntää hänet pois,
pilaa kaiken ja sitten...
Ei minun tarvitse tehdä noin.
Millaista olisi, jos et tekisi?
Haastanko sinua liiaksi nyt?
Et.
Hienoa.
Mieti nyt.
Olemme tosi vanhoja.
Minua väsyttää kamalasti.
Tiedän. Olen väsyttävä tyyppi.
Minussa on outoa, että en väsytä vain sinua vaan myös itseäni.
Minä...
Teen kokeiluja kuuntelemisesta.
Kokeilen kuuntelemista.
Olen elänyt koko elämäni kuuntelematta.
Yritän olla -
avoimempi.
Olen valmis rentoutumaan.
-Hyvä. -Eikös?
Tämä tuntuu hyvältä. Rentoudumme.
En tiedä, mitä tapahtuu, mutta...
Olemme olleet yhdessä tosi pitkään.
-Olet aivan... -Tiedän.
Olet todella...
-Olet tosi rasittava. -Tiedän.
-Olet helvetin ärsyttävä. -Tiedän,
mutta en kadu sitä.
Helvetin rasittava.
Olen aina ollut. Älä nyt.
Tarvitsen ehkä asuinpaikan.
Käykö?
Tekstitys: Otto Nuoranne