-God morgen, Jacob. -Hvordan har du det, Grace?
-Bra. Og du? -Godt å se seg.
Greit, antar jeg.
Virker som en grei dag.
Hva kaller du det du har rundt halsen? Er det skjerf eller tørkle?
Det kalles silkeslips.
-Silkeslips? -Ja.
Er det det alle går med nå til dags?
-Ja. -Silkeslips?
Hvorfor går du med det? Har du noe på halsen?
-Hva skjuler du? -Det er bare stil.
Jeg har ingenting å skjule.
Vil du ha noe annet enn kaffe?
-Nei. -Da blir det $ 2,50, takk.
Kjipe eller gode merker?
Om det er noe som foregår, klarer jeg meg.
Greit.
Hei, hva skjer?
Ja.
Hva sa du? Vent...
Når var dette? Hvem...
Hva...
En student?
Fra hva da?
Fra femten år siden?
Vent, hvem er det?
Så du ringer meg fordi du hørte noe, og du har ingen...
Vent litt, hva tror du hun heter?
Jeg brukte hele dagen på å prøve å huske...
...det som skjedde.
Jeg er glad hun har en bok.
Jeg har stått imot uvær før.
Jeg har blitt fremtstilt i andre folks narrativer,
men nå virker det som noe påfunn.
-Hva anklager hun deg for? -Jeg aner ikke.
Alt jeg vet, er at det er et kapittel i boken som antyder noe. Jeg aner ikke.
Det er ingen forbrytelse. Det er ingen overgrep.
Det er ingen voldtekt eller noe grusomt.
Vi hadde sex som begge ga samtykke til da jeg var hennes professor.
Jeg var lærer på Kunstinstituttet. Jeg underviste i et grafisk roman-fag.
På mastergradsnivå.
Jeg skjønner. Så du var den sexy læreren.
-Ja. -Ok.
Kanskje. Jeg vet ikke.
Det er greit.
-Ja, ok. -Men hva skjedde?
Å. Altså...
Hun var bare en av 12-13 studenter,
og hun var søt. Og så...
Du var tiltrukket.
-Definitivt. -Hun var tiltrukket av deg.
Ja, så klart, men det var...
Først handlet det om kunsten. Det var temaet.
Husker du at hun flørtet med deg?
Det er vanskelig for meg å vite selv nå. Jeg vet ikke.
Jeg vet ikke når kvinner flørter med meg nå.
Jeg hadde trodd at du i de siste 20 årene
har flørtet med meg, men du hadde sagt nei.
-Jeg vet ikke. -Selvfølgelig sier jeg nei.
Det er poenget mitt.
Ok, det som skjedde var at i løpet av semesteret,
-så ga jeg henne oppmerksomhet. -Får jeg spørre en ting?
Later du som at du ikke vet at jeg flørter med deg,
eller vet du det virkelig ikke?
Hva skal jeg gjøre?
Vi har en enighet om at vi ikke skal...
Altså...
Det har vært tider når du har vært med menn
og jeg har tenkt: "Hvorfor er hun med ham?"
-Og før, da vi begge var mer knullbare. -Får jeg spørre deg om noe?
Har du ønsket å kysse meg, men gjorde det ikke?
Ja, i sted, men du ødela det.
-Hvordan... -Du sa nei.
Jeg vet hvordan det er nå. Nei betyr nei, sant?
Uansett.
Jeg vet ikke.
Jeg bare vet ikke.
Jeg skal finne ut hva hun skrev, men det kan ødelegge det lille...
...av karriere jeg har igjen om det er ille, for hva skal jeg gjøre?
Det blir bare "han sa, hun sa", og hun kan gjøre som hun vil.
Dessverre er det en liten verden...
...den verden jeg jobber i,
men jeg vil helst ikke leve resten av livet i skam
og utstøtt, men jeg vet ikke hva som vil skje.
Ingenting spiller noen rolle lenger, baby. Skjønner du? Meg og deg.
Herfra til evigheten.
Kaller du virkelig kvinner du er med for "baby"`?
-Høres det sånn ut? -Det er grusomt.
-Hørte du hvordan jeg sier det? -Det er ikke...
-Hva er det, baby? -Du lener deg over meg igjen.
-Gjør jeg? -Hvorfor gjør du det?
-Hvorfor kan vi ikke... -Ikke.
Når du gjør hele den greia der du forbereder deg på det...
-Det er så... -Hva da?
Det skjer allerede når du... Du må ikke...
Sett deg. Du må ikke...
Så rart.
Kjære vene.
Jeg vet ikke.
Det er jævla rart...
...at...
...i løpet av den tiden...
...da jeg underviste...
Jeg tegnet ikke...
...noen utkast eller noe.
Spesielt ikke noe om Beth, den kvinnen.
Og det er ingen korrespondanse her,
bare et par høflige, profesjonelle, fornuftige e-poster.
Er det ikke skrudd? Er det ikke rart at jeg...
Hva var det jeg...
Når er det jeg ikke tegner?
Jeg må ha vært veldig...
Jeg vet ikke, under vann.
Jeg vet ikke hva faen som skjedde.
-Jeg er så sulten. -Hva?
Jeg er sulten og trenger appelsinjuice. Er du tørst?
Jeg drakk nettopp masse vann.
Jeg føler at jeg ikke kan spise nå,
-jeg tenker på denne greia. -Jeg skjønner.
-Hva faen skal jeg gjøre? -Jeg er ikke sikker.
Det er en ille situasjon,
men det ordner seg.
-Hvor skal du? -Seriøst.
-Jeg er skrubbsulten. -Hva? Greit.
Jeg hadde blitt med, men jeg er ikke koselig å prate med nå.
-Nei. -Jeg er helt...
Hør. Vi prates. Det er ikke så viktig.
-Hva da? -At vi lå sammen.
Jeg trodde ikke det var så viktig.
-Ikke jeg heller. -Greit.
Jeg mistet en mynt...
-Hva slags sko er det? -Mokasiner.
Nei. Det er joggesko.
Ikke kritiser meg nå. Veska mi!
Jeg har den.
Vent. Å Gud.
-Ok. Ja. -Er alt greit?
Klarer du deg? Se på meg.
-Klarer du deg? -Alt er flotters.
-Jeg har det bra. -Jeg også.
Vent, hør!
-Hva? -Du.
Vi kan absorbere dette.
Glad i deg. Det er greit.
Jeg vil bare ikke ha frokost.
Jeg skjønner. Jeg er bare sulten.
Vil du jeg skal bli med?
-Nei! -Jeg blir med, for faen.
-Jeg vil være alene, takk. -Nei, du... Vent! Hei!
Går det bra?
Ha det!
For pokker.
Faen.
Hei.
-Hei, hvordan går det? -Hei.
Hva gjør du?
Tar et bad.
Ok. Kan jeg prate med deg?
Ja.
Ok, så...
Jeg pratet med David,
og min forelesning
på den kunstskolen utenfor Detroit neste måned er avlyst
på grunn av denne jævla boka.
De hørte om boka til Beth,
eller fikk en kopi, jeg aner ikke,
men nå har jeg mistet fem lapper.
Det er en jobb mindre av de fire jeg hadde
for å overleve i år.
Det skjer nå.
Verste mulige scenario.
Hei, er det Beth?
Beth, hei.
Det er Jacob Malco.
Jeg hørte om denne grafiske romanen du...
Den du har skrevet som skal gis ut, og jeg hørte...
Hva?
Agenten min hørte det. Det er ikke privat.
Men han hørte også at den ikke fremstiller meg
på en veldig fin måte, og det kan være...
...problematisk for meg, og jeg ville bare prate med deg,
for jeg husker det annerledes, tror jeg.
Ikke at det spiller noen rolle.
Jeg har skrevet autobiografier før. Det er det som skjedde fra din side.
Jeg kritiserer deg ikke. Jeg vet ikke hva du skrev.
Jeg vet ikke hvorfor vi ikke kan prate som folk.
Kanskje vi kan sette oss ned
og bare la meg lese boken eller fordøye den
eller finne en avklaring,
eller kanskje tilby deg en forsoning, om det er passende?
Kan vi prate om det som skal skje?
For det vil ha store negative konsekvenser for meg.
Halvtime. Ok.
Det er masse tid.
Vi tar en kaffe et sted.
Er du fortsatt i Chicago?
Har du et sted som du vil dra, eller vil du...?
Ok. Hva med et sted du ikke liker? La oss gå til en...
Vi må ikke dra på McDonald's.
McDonald's? La oss dra, altså.
Greit, hør her...
Beklager. Hvor enn du vil dra.
Nå må vi møtes midt på lyse dagen, et offentlig sted.
Det virket som at hun antydet at hun ikke ville være trygg med meg.
Jeg fatter det ikke. Jeg likte henne,
vi kom overens, og jeg hadde følelser for henne.
Og nå aner jeg bare ikke hva faen som skjedde.
Annet enn...
Hun ble rar rett etter at vi...
Etter at vi hadde sex, ble hun rar, for hun var gift,
og jeg fikk dårlig samvittighet,
men er jeg et monster?
Hva faen?
Skjønner du?
Skjønner jeg?
Hører du på meg? Snakker jeg til trærne? Hvor er vi?
Jeg...
Ingenting.
Hva er galt med deg nå?
Er du seriøs nå?
Hva er galt med meg nå?
Vi lå sammen, og du prater om en annen kvinne du hadde følelser for,
om at dere lå sammen, og så ble det rart.
Hva skjer nå?
Er det ingen hjemme?
Er vi på samme klode?
Eksisterer jeg?
Selvfølgelig.
Prat med psykologen din.
Hva?
Jeg trodde du sa det gikk bra. Går det ikke bra?
-Er dette en katastrofe? -Jeg er ikke psykolog.
Jeg ber deg ikke om å være psykolog. -Gjør du ikke? Du gjør det.
Du ber alle om å være din psykolog.
Hva faen skal det bety?
Om noen er i livet ditt, er de din psykolog.
Hvorfor går du fra vettet over denne dritten?
Jeg går ikke fra vettet.
Faen heller. Greit.
-Vet du hva? Gå vekk. -Jeg skal det, for godt.
Dette er for mye.
Du også. Faen ta deg.
-Som om du er en jævla dans på roser. -Ja.
Herregud. Jævla egoistisk. Faen ta deg.
-Hei. -Hei.
Hvordan går det?
-Bare bra, takk. -Ok. Takk for at du kom.
Ok.
-Det er... -Greit.
-Greit, jeg skal... -Ok.
Wow, hvor langt på vei er du?
Ja, jeg er ikke gravid.
-Hva vil dere ha? -Kan jeg få en latte?
En latte. Det blir $ 3,75.
-Vekslepengene. -Tusen takk.
-Jeg kommer med den til deg. -Flott.
Beklager.
Det var en flott start.
Du ser bra ut, da.
Det er godt å se deg.
Du spurte meg om jeg var gravid.
Helvete.
Ok.
Jeg...
Takk for...
For at du møtte meg.
Føler du deg trygg her? Er dette trygt nok for deg?
-Gi deg. -Gi deg, du.
Hva da? Er jeg et monster?
Jeg sa ikke at du er et monster.
-Jeg ville bare ha et sted der... -Hva trodde du ville skje?
Kanskje jeg ikke vet hva som skjedde mellom oss,
men da jeg hørte om...
Hva hørte du om den?
Hva har du hørt? Hva sa de?
Takk.
Først og fremst...
Jeg har ikke hørt fra deg eller tenkt på deg på flere år.
Og nå forteller agenten min at ut av det blå, så skrev du...
Han sa at det får meg til å se ille ut. Det blir et problem.
En maktmisbruksituasjon. Så jeg raket gjennom minnene mine...
Ja, det er situasjonen.
Men hvorfor nå, plutselig?
Hva mener du med plutselig? Jeg har sittet med det, tenkt på det.
-Det gikk utover livet mitt. -Jeg forstår det.
-Men timingen er... Hvorfor nå? -Hva mener du? "Hvorfor nå"?
Ja. Kulturelt sett er det et jævla mareritt der ute for menn.
Å, jeg beklager.
Hvor var boka for fem år siden? Hva har du gjort i 15 år?
-Interessant spørsmål. -Hva er interessant?
Jeg har ikke jobbet i 15 år.
Jeg har ikke hatt det lett.
Jeg var ikke i en situasjon der jeg kunne få noe publisert.
Jeg hadde ikke troen på meg selv.
-Tegnet du? -Ja, noen ganger.
Jeg var full av tvil.
Jeg så på alt jeg skapte og tenkte: "For noe dritt."
Omsider...
...bestemte jeg meg for å prøve
og skapte noe som jeg er stolt av, men jeg måtte virkelig
...ordne opp med meg selv før det.
Boken handler ikke om deg.
Det er en del om deg.
Den handler om...
...meg, som jeg har relatert til forskjellige...
...menn i mitt liv.
Jeg var i slutten av et forhold
og innså at faen, hvert
valg jeg tok har vært med tanke på hva en mann har ønsket.
Jeg har ikke tatt egne valg.
Jeg har ikke gjort ting basert på min lykke eller mitt eget beste.
Ok, så jeg er en av mange menn
i denne boken om menn som avviser deg.
Om du...
Det var det du sa,
men jeg vedder på at jeg er den eneste som har noe å tape.
Sa du til de andre før...
Jeg pratet med noen. Noen har jeg kontakt med.
Hvorfor ringte du ikke meg?
Hva er poenget her?
Hva vil du? Hva vil du vite?
Ok.
Jeg satt der, da jeg hørte om dette,
og jeg har vært på kloden lenge.
Jeg er gammel. Jeg har begått noen feil.
Men jeg tenkte over hvordan forholdet vårt var.
Jeg satt der og prøvde å huske hva vi gjennomgikk.
Ok, hva fant du ut?
At det ikke var så ille.
Jeg husker at vi hadde masse ekte samtaler om ting.
Jeg husker at jeg gikk over arbeidet ditt og likte det.
Jeg syntes du var flink. Og jeg husker at vi spiste lunsj.
Du var ulykkelig i ekteskapet. Jeg hadde skilt meg, og jeg prøvde å hjelpe deg,
og vi følte med hverandre.
Jeg følte en nærhet.
-Ja. -Ja.
Og så ble det rart.
Jeg vet det ble rart, men jeg kunne ikke...
...se meg selv som en person som gjorde noe grusomt.
Alt det er i boken min.
Den historien jeg forteller. Vi har den samme historien.
Dette er mitt perspektiv.
Det føles sånn for deg fordi du er i en maktsposisjon.
-Du var min lærer. -Det var en mastergrad.
Du var 26 år gammel.
Nettopp. Jeg var 26 år.
Det var stort for meg å komme helt hit og komme inn på master
og ha nok tro på at jeg ville klare det. Det var viktig.
Jeg kom til det punktet i livet
der jeg følte: "Jeg fortjener å komme hit
og prøve å bli noe." Det var veldig viktig.
Det krevde alt jeg eide og hadde.
-Ja? -Og så møtte jeg noen
som sa at jeg var like god som alle andre.
Hva faen er det for en ting å si?
-Det var sant. -Om det var sant,
hva skjedde etterpå?
Ble arbeidet mitt dårlig etter at vi hadde sex?
Vi lå sammen én gang!
Jeg vet.
Jeg vet ikke hva du gjorde etter det, for jeg...
Du så det i timen.
-I to uker. -Lenger,
og det var smertefullt og ubehagelig.
Jeg følte det.
-Hva skjedde? -Jeg vet ikke.
Vi hadde sex, og så ble det bare jævlig rart,
for jeg begynte å tenke
at du skammet deg og var sint for at du var gift,
og at du ville si det til mannen din, at han skulle banke meg opp.
Jeg sa det til mannen min før noe skjedde.
Hva?
Så alvorlig var det for meg.
Jeg følte at vi var i et forhold.
Du fortalte meg at du skulle ordne praktikantstillinger for meg.
Du skulle introdusere meg for folk.
Du sa hvor utrolig jeg var, og hvor banebrytende arbeidet mitt var.
Det er så flaut å tenke på nå.
-Det er flaut at jeg falt for det. -Jeg trodde det.
Så...
Men jeg ikke var et monster som lurte deg for å ligge med deg.
-Altså... -Så hva endret seg?
Jeg aner ikke.
Noen ganger har jeg vært i situasjoner
der jeg har sex med folk og har følelser.
Og når vi ligger sammen, så føler jeg at jeg halter følelsesmessig.
Etter at vi knullet...
Det ble rart, og så ble du borte.
Skulle jeg løpe etter deg...
Ja, om jeg var så talentfull.
Trodde ikke du at jeg var verdt det?
Trodde ikke du at du kunne vise meg for folk
og si: "Se hvem jeg oppdaget?" Sånn føltes det.
Så begynte jeg å tenke over det senere.
"Herregud, så urettferdig."
At fordi du ville ligge med meg,
så har hele livet mitt blitt påvirket.
Jeg vet ikke om det er fordi jeg ikke var god nok
at jeg ikke fikk praktikantplasser eller ble kjent med folk.
Du fikk meg til å føle at jeg var god nok.
-Jo. -Det skjedde ikke.
Det skjedde ikke fordi
jeg stakk fordi det var ubehagelig for meg.
Hvorfor sette deg selv eller meg i den situasjonen?
Fordi jeg var ansvarsløs.
-Antar jeg. -Ok.
Det er historien jeg forteller.
Men at jeg bare prøvde å ligge med deg,
at jeg endelig fikk det jeg ville ha
og så var ferdig med deg, det er søppel.
Om det også er historien din, er den ikke riktig. Det er ufølsomt.
Men det er ditt narrativ. Det er ditt synspunkt. Jeg forstår.
Jeg er glad du skrev boken, og jeg håper det går bra for deg.
Og jeg får vel se den når jeg ser den. Det er ingenting jeg kan gjøre.
Og min side... Jeg vet ikke engang hva...
Jeg vet ikke hva du har å miste.
Kan du ikke ta ansvar for egne handlinger?
Det kan jeg.
Det har jeg.
Jeg har mistet ting før. Jeg har begått feil før.
Men på ett nivå...
...så kontrollerer jeg narrativet.
Jeg har sidene som handler om deg
med meg. Jeg planla ikke å vise dem til deg.
Jeg vet ikke hvorfor jeg bryr meg.
Det får deg til å føle deg bedre, eller å forstå eller noe. Jeg er nervøs.
-Får jeg se dem? -Ja.
Jeg skal ikke miste besinnelsen.
Jeg forstår. Jeg er bare redd...
Jeg...
Jeg er defensiv og sint på forhånd, og jeg vil se arbeidet ditt.
Jeg ville se det da, jeg vil se det nå.
Jeg vet ikke om jeg kan være her for...
Greit, vel...
Vil du gå deg en tur eller gå på toalettet?
Ja, jeg går på toalettet.
Jeg venter litt.
Det er bra. Det er veldig bra.
Føler du deg...
...satt i feil lys?
Nei.
Det er bare din historie, sant?
Og jeg tror ikke jeg...
...har tenkt på...
...den andre siden av det.
Jeg har gjort dette lenge,
og jeg tenker at dette er alt, det er sannheten.
Og jeg vet ikke at jeg helt ærlig...
...tenker på...
...de som...
...jeg skriver om, men dette er din historie, og jeg...
Jeg synes den er...
Den er ærlig. Tegningene er flotte.
Og...
Jeg kan ikke...
...forsvare...
...oppførselen min mot slutten.
Jeg tror du har rett.
Men det rare er...
Jeg prøver ikke å forklare noe, men...
Jeg ser meg selv i dette, og jeg...
Det er vanskelig for meg å føle empati...
...for noen.
Fordi jeg er selvopptatt, og spesielt kvinner...
Hvordan skal jeg vite det?
Takk.
Men...
...du vet...
...på den tiden...
Jeg kunne ikke finne noe arbeid.
Da jeg underviste i det faget
og vi pratet om de greiene der.
Jeg tegnet ikke. Jeg tegner alltid. Og jeg tror...
...det er to ting som skjer i hjernen.
Hjernen min. Jeg vil ikke generalisere.
Jeg følte en nærhet til deg og var ærlig om det,
og så ødela sexen det, for...
...den delen av hjernen min bare koblet av.
Jeg forstår.
-Gjør du? -Ja.
-Jeg gjør det. -Har ditt...
Har ditt ekteskap overlevd?
Det kompliserte det.
Jeg ble en stund.
Men det var
daglig straff i noen år.
Som selvfølgelig...
Er det i boka?
Ja.
Bra for deg.
Jeg ville ikke bry meg om du likte det eller ei.
Og her sitter jeg...
Det er bra. Og unnskyld.
Og det er... Jeg er ikke...
Jeg vet ikke.
Det er viktig at...
...disse samtalene forekommer.
Jeg vet ikke hva som vil skje.
Men i dette øyeblikket kan jeg ta det innover meg,
og jeg beklager helt ærlig...
Takk.
...for at jeg oppførte meg sånn,
at jeg avviste deg.
At jeg forårsaket alt det.
Jeg er takknemlig for at det kom frem.
Ok?
Jeg er kanskje arbeidsledig, men jeg skal være...
Hva sier de? "Våken"? Jeg skal være våken.
Våken og blakk.
Ikke så ille som du trodde, sant?
Nei.
Ja.
Lykke til med boka.
Takk.
Takk for at du pratet med meg.
Og det er godt...
Det er godt å se deg.
Ja.
Hallo?
Hei, det er Jacob. Kan jeg få komme opp?
Hallo.
Hei.
Jeg setter meg der inne.
Hvordan går det?
Ok, så...
Unnskyld for det i parken.
Det var pinlig.
Jævla latterlig.
Jeg er latterlig.
Og det med...
...her om dagen?
Jeg har tenkt på det.
Det var fint.
Det føltes...
...du vet...
Det føltes behagelig.
Det var ikke rart.
Kom igjen.
Jeg er glad i deg. Vi har vært sammen lenge.
Med det så...
Jeg vet ikke, det tar bare et par dager for meg.
Ikke sant? Når...
...du knuller din bestevenn, tar det et øyeblikk å fordøye...
Det tar en dag eller to.
Du vet, når du prøver å skyve henne unna
og ødelegge alt.
Ja.
Jeg må ikke gjøre det.
Hvordan hadde det vært om du ikke gjorde det?
Utfordrer jeg deg for mye nå?
Nei.
Fint.
Kom igjen.
Vi er gamle. Vi er så gamle.
Jeg er så sliten.
Jeg vet. Og jeg er slitsom.
Men det rare med meg er at jeg ikke bare sliter deg ut,
men jeg sliter meg selv ut også.
Jeg...
Jeg eksperimenterer med lytting.
Skal prøve det ut en stund. Jeg har levd et liv uten å gjøre det.
Jeg skal prøve å være mer...
...åpen.
Jeg er klar til å slappe av.
-Å, ja. -Ikke sant?
Dette føles godt. Vi slapper av.
Jeg vet ikke hva som vil skje, men...
Kom igjen, vi har vært sammen så lenge.
-Hysj. -Ok.
-Du er en total... -Jeg vet.
Du er seriøst...
-Du er en kødd. -Jeg vet.
-Du er så jævla slitsom. -Jeg vet, men...
-Jeg angrer ikke på det. -Nei, helt sinnssykt slitsom.
Jeg har alltid vært det. Kom igjen.
Jeg trenger kanskje et sted å bo.
Er det greit?
Tekst: Ekaterina Pliassova