SØGER VENSKAB
SØGER ROMANTISK FORHOLD
ENKE
ENKEMAND
RYGER NEJ
DRIKKER NEJ
Jeg havde en søn,
han blev dræbt i et biluheld.
Estelle: Har du anden familie?
Brian: Ja, jeg har en søn.
Vi taler aldrig sammen.
Det var hyggeligt at tale med dig.
Måske skal vi mødes? Middag?
Baseret på Nicholas Searles' roman
Det ville være dejligt.
Så er det en aftale.
Goddag.
Goddag, jeg skal mødes med Estelle.
Det er denne vej.
Estelle?
Jeg er Brian.
Sig ikke, jeg kommer for sent. Det gør jeg aldrig.
Nej. Jeg var tidligt på den.
Nå, sådan.
Jeg har faktisk gået rundt om bygningen et par gange.
Jeg har sommerfugle i maven.
Vodka martini.
Så du skal ikke køre?
Nej.
Mit barnebarn henter mig. Stephen.
Er han dit eneste barnebarn?
Ja. Det eneste.
Jeg har kun ham tilbage.
Du har en søn, husker jeg.
Ja, Robert. Han bor i Australien.
Min Harriet har været borte tre år nu,
og din mand, Alasdair...
Alasdair. Ja.
I et år.
Har du gjort dette mange gange?
Mødt mennesker på en computertjeneste?
Ja.
Er det ikke altid det samme?
Mener du spændingen efterfulgt af skuffelsen?
Men vi siger det jo aldrig.
"Hvis du bare havde beskrevet dig selv, skal vi sige, mere præcist...
kunne vi have undgået at spilde al denne tid og energi,
som vi på dette tidspunkt i livet ikke har råd til."
Jeg tror, det er et system
til at parre de illusoriske med de håbløse.
Men jeg siger:
"Kom nu. Vær positiv. Denne gang bliver det anderledes."
Det gør jeg også. Jeg er evig optimist.
Det tænkte jeg nok.
Derfor må jeg tilstå en usandhed.
Jeg afskyr uærlighed.
Jeg hedder ikke Brian.
Jeg hedder Roy.
Roy Courtnay.
Jaså.
Så er det vel nu,
jeg skal fortælle dig, at mit navn ikke er Estelle.
Kun hvis det ikke er.
Det er det ikke. Jeg hedder Betty.
Betty McLeish.
Det kan jeg godt klare.
Goddag Betty.
Er det dit barnebarn?
Ja. Han har ventet.
Kan vi give dig et lift hjem?
Hvad? Nej. Der er kun et smut til stationen,
en kort gåtur fra Paddington, og så er det klaret.
Så au revoir, Betty.
Til vi ses igen, Roy.
Mon du ringer?
Til Stringfellows, tak.
Tak.
Denne vej.
Beklager ventetiden.
Jeg blev forsinket.
Hvor gammel var hun?
Gammel nok.
Nu skal vi have champagne til alle.
Tak.
Jeg forklarede lige reglerne.
For en sikkerheds skyld, ingen navne.
Vi to har tjent en del,
så derfor vil jeg give jer muligheden
for at købe jer ind i en ny investeringsgruppe.
Jeg har netop stiftet bekendtskab med en herre,
der har £800.000 at investere.
De kender mig som en lidt korrupt bankmand,
der garanterer dem en fordobling af deres penge,
hvis de investerer i det kortsigtede partnerskab.
Og det er os.
Men før de sætter penge i det,
vil de se os sætte penge i det.
Kun 200.000.
50.000 fra hver.
Kan alle leve med det beløb?
Godt.
Nå...
Jeg har et spørgsmål.
Jeg forventer ikke et ærligt svar.
Hvor beskidt er dette tilbud?
Det er svært at sige.
Netop.
Endnu et spørgsmål, som I sikkert heller ikke vil svare på.
Hvem er de?
Som alle os her, foretrækker disse mænd anonymitet.
Men for at svare...
Bryn.
Nåda. Den første, der bryder reglen.
Men for at svare, Bryn...
Kan jeg fortælle, at de er udlændinge,
der vil være en del af den engelske investorklasse.
Russere.
Rigtigt gættet.
Kosakker. Jeg hader kosakker.
Hvis du ikke kan være med,
foreslår jeg, du trækker dig fra diskussionen.
Det sagde jeg ikke.
Godt.
For de penge, du smider i,
får du firdoblet.
Tak, kære.
Undskyld mig.
Du ringede.
Tak.
Tak, snut.
Måske er jeg gået glip af noget,
men jeg mener ikke, at Adolf Hitler blev dræbt med maskingevær
i en fransk biograf.
Det ville ellers have været godt.
Ja, men unge mennesker ser sådan en film
og tror, at det faktisk skete.
Nej. Jeg underviste i 40 år,
og denne generation er mindre tilbøjelig til at tro på alt, de hører,
end vi var.
Åh gud!
Hvad er der galt?
Det er mit knæ.
Det giver sig en gang imellem og så...
Det går over om et øjeblik.
Kom her. Jeg har dig.
-Tak. -Går det?
Går det bedre nu?
Ja.
CONNATE INVESTMENTS LTD. PRIVAT BANK
En anelse ned på højre side.
Sådan.
Tak.
Formålet med denne fælles investering
er at købe denne ejendom i Caribien.
Når købet er gennemført,
bliver den efter aftale gensolgt til det dobbelte.
Hvornår får vi pengene?
Om en uge.
Alle overførsler foretages elektronisk med disse kodebrikker.
Jeg overfører nu vores £200.000...
GENNEMFØRT
...til den fælles investeringskonto.
Nu skal I bare overføre jeres midler,
de £800.000,
så... er det tip top.
I lægger 200.000.
Vi lægger 800.000.
Ja.
Jeres investering er større, men det er jeres profit også.
Hvis der ikke er flere spørgsmål...
Jeg har et spørgsmål.
Nu hvor I tjener alle de penge, hvor meget får Putin så?
OVERFØRSEL AFBRUDT
Hvad fanden var det?
Jeg følger jer ud.
De synes ikke, du var morsom.
Hvordan ved du det? Du taler ikke russisk.
Det behøver jeg ikke.
Hvordan får vi dem tilbage?
Vi må genvinde deres tillid, ikke, Bryn?
Ja.
Halløj!
Driller dit knæ igen?
Sådan har det været et par dage nu.
Hvorfor tog du ikke en taxa?
Jeg klarede det jo.
Ja, og du har nok gjort det værre.
Men der er sgu lukket.
Og jeg ringede sgu ikke for at tjekke.
Jeg har lavet bøvl i det.
Se her.
Det var en overraskelse.
Jeg købte den i dag.
Gav han dig en god aftale?
Bilforhandlere vil gerne udnytte folk som os.
Nej, jeg betalte kontant.
Bliv her, så henter jeg dig.
Betalte du kontant?
Jeg elsker stilheden.
Jeg skulle vænne mig til det, men nu elsker jeg det.
Vent, Roy. Jeg hjælper dig.
Et øjeblik.
-Okay. -Går det?
Uha.
Ja.
Uha. Sådan.
-Vil du ikke... -Ingen trapper. Det var godt.
-Okay. -Er du okay?
Ja.
Det er meget moderne.
Jeg ville begynde på en frisk.
Ja.
Hold da op.
-Utroligt. -Betty.
Sikke et festmåltid.
Det var bare rester.
Ja, men det var måden, du tilberedte dem på.
Betty, er du hjemme?
Vi er herinde!
Stephen. Barnebarnet.
-Jeg troede, I var ude i aften. -Nej. Vi er hjemme.
Roys knæ er gået af led.
Virkelig? Skal vi ringe efter en ambulance?
Nej.
Så dramatisk er det ikke.
Bor Stephen her hos dig?
Nej. han læser ph.d. på Royal Holloway.
Han overnatter en gang imellem.
Kan jeg give dig et lift?
Hvorhen?
Der hvor du bor.
Vi er ikke færdige med middagen endnu.
Jeg må nok hellere komme af sted.
Så insisterer jeg på, at Stephen kører dig hjem.
Jeg tror, jeg kører med.
Mange tak. Sådan.
Godnat.
Hvilken etage bor du på?
På øverste etage.
Du kan ikke komme op og ned ad trapperne.
Hvad skal jeg gøre?
Sælge og flytte?
Nej, for pokker. Kom og bo hos mig.
-Hvad? -Jeg har et ekstra værelse.
Hvad laver du?
Bare til du kommer på benene igen.
Du er lige så gavmild, som du er smuk.
Men nej.
Sådan der.
Det er for fjollet!
Jeg har ikke nået dette værelse endnu.
Så det er lidt bart.
Men... du kan bruge skufferne,
og garderobeskabet er tomt.
Ja.
Jeg henter nogle håndklæder.
Find dig til rette.
Næppe.
Det er pænt af dig.
Følg nu med.
Vi kan hvile bagefter.
Er I med?
Klar?
To kilometer til.
Ingen smøl.
Jeg taler heller ikke med ham, jeg...
Hun er så stor, det er utroligt.
Kom så, de damer.
Sådan der.
Du har inviteret ham til at flytte ind, hvad tænker du på?
Hvad er der galt i det?
Hvornår er brylluppet?
Lørdag i næste uge?
Du kommer for tæt på ham for hurtigt.
Er det ikke pointen?
Jo, selvfølgelig,
men jeg troede ikke, det ville blive så intimt.
Taler I om mig?
Albert Speer.
Han er emnet for min afhandling, jeg sagde...
at jo tættere, man kommer på, jo mere mister man perspektivet.
Har du mistet perspektivet på Albert Speer?
Jeg prøver at afgøre, om han var så uskyldig, som han sagde.
Jeg troede, det blev afgjort, dengang du gik med ble.
Den slags bliver aldrig helt afgjort,
gør det?
Underviste du ikke i historie i folkeskolen?
Folkeskolen?
Nej, Roy, Betty underviste på Oxford.
Du sætter sandelig dit lys under en skæppe.
Der går han så, med en hale af klicheer efter ham.
Jeg synes, han er charmerende.
Det mener du ikke.
Fornemmer jeg lidt jalousi?
Goddag...
Betty siger, jeg skal køre dig, hvor du skal til.
Hvortil?
Afgangshallen ved Styx-floden.
En gammel ven har kræft i bugspytkirtlen. Jeg lovede at kigge forbi.
Fint. Skal jeg tage tasken?
Tak, Stephen.
-Det er meget venligt. -Det var så lidt.
-Tak. -Pas på fingrene.
Vil du med ind og se ham?
Nej, jeg vil ikke trænge mig på.
LAMBETHFLØJEN
Skal vi fortsætte, hvor vi slap?
Jeg vil gerne sige noget.
Jeg vil gerne takke alle for at tage sig tid,
så vi kan samles igen i dag efter vores første møde.
Vi kom dårligt fra start.
Det gjorde jeg i hvert fald. Utilsigtet.
For at anerkende dette og nedsætte jeres risiko,
har vi hævet vores investering til 100.000 fra hver.
Så den er fordoblet til 400.000.
Vel talt.
OVERFØRSEL GENNEMFØRT
Godt.
Lad os åbne vodkaen!
Okay.
-Anden gang er lykkens gang. -Godt arbejde.
Det var en fornøjelse.
Han har fandme mikrofon på!
Politiet.
Politiet!
Satans!
Politiet!
-Stands! -Du der! Stands!
Tilbage!
Nej!
Den vej! Tag bagtrappen!
I er anholdt! Stands!
Bliv hvor I er!
Engelsk investorklasse.
HÆVER PENGE
Vlad.
Tak. Det var flot.
Tip top!
Blev han glad for at se dig?
Staklen vidste ikke engang, jeg var der.
Virkelig? En flaske til?
Din bedstemor giver pokker i det.
Fint.
Nej tak.
Vær nu ikke så kedelig!
Det er din afskedsmiddag.
Ja!
Hvor er det, du skal hen?
Spandau-fængslet.
Skal du være væk længe?
Sjovt.
Det var i Spandau, Albert Speer
og de øvrige nazistiske krigsforbrydere sad fængslet.
Tilbage til gerningsstedet?
Stephen tror på stedets magt.
Det er en ruin nu. Men fortiden bliver mere konkret,
når man er i de omgivelser, hvor den fandt sted.
Jeg har aldrig brudt mig om historie.
Hvorfor se tilbage?
Sket er sket, og det kan ikke gøres om.
Måske kan man forstå det.
Har du en vild fortid, Roy?
Ja, hold da op!
Nok til flere liv.
Var du i militæret?
De væbnede styrker?
Ja, dem med våben.
Jeg var faktisk værnepligtig.
Under krigen.
Stammer arret derfra?
Der på halsen.
Da jeg mødte din bedstemor, fortalte jeg...
at jeg hader afskyr løgne.
Så i stedet for at finde på en historie,
vil jeg sige, at jeg foretrækker ikke at drøfte
hvordan jeg blev såret.
Jeg trækker spørgsmålet tilbage.
Det var, da jeg barberede mig.
Ja. Godt så.
Farvel! Held og lykke!
Det var en dejlig aften.
Synes du ikke?
Det er anden gang nu.
Hvad?
At den bil kommer snigende.
Er du sikker på, det er den samme bil?
Ja. En sølvfarvet Audi med ridser på begge sider.
Jeg ved ikke, hvem det er.
Tip top?
Det kan du bande på.
Det er godt at være tilbage i byen.
Jeg ved ikke, hvor længe jeg holder til det sted.
Jeg bliver kvalt i beige.
Nogen brok fra investeringsgruppen?
Så vidt de ved, er vi begge i fængsel,
deres penge er indefrosset, og politiet er på jagt efter dem.
De har mistet 100.000 hver.
Det er deres egen skyld.
Så kan de lære det.
Det må man sige.
Skal vi ordne vores problem?
RASTAKOVSKI SLAGTER
Vinnie siger, du er utilfreds med dit honorar.
Jeg vil ikke have honorar. Jeg vil have min del.
En del af overskuddet?
Ja, ligesom jer.
Ligesom Vinnie.
Jeg sætter pris på dig som farverigt indslag, men...
Du skal ikke tage pis på mig.
Butikken er lukket. Gå videre.
Jeg ved ting om dig.
Hvem du virkelig er.
Jeg kan godt tillade dårlige manerer.
Kulturforskelle, siger jeg til mig selv.
Ved du, hvad du får
hjemme i Shittingrad for det, du lige sagde?
Dit hoved i en pose med dine nosser i munden.
Men jeg foretrækker at appellere til din fornuft.
Nej!
Siden hvornår køber du ind?
Jeg udforsker det hjemlige livs glæder.
For nye græsgange.
Hvor meget tror du, hun er værd?
Mindst en halv million.
Udfordringen er barnebarnet.
Den lille lort laller rundt et par dage,
så dette er det rette øjeblik.
Så er jeg hjemme!
Herinde i køkkenet!
Jeg håber, det er i orden, at jeg har ven på besøg.
Vincent Halloran.
Betty McLeish.
-Goddag. -Goddag.
Vincent er min...
Hvad kalder du dig?
Investeringsrådgiver. En slags fornem revisor.
Jeg hjælper Roy med at få orden i tingene.
Det er mit testamente.
Det er ikke en formue,
men jeg har sparet op hele livet, og jeg bruger ikke meget.
Som alle, der har været på restaurant med Roy, kan bekræfte.
Det lyder indviklet. Jeg lader jer være i fred.
Det er meget enkelt. Målet er minimal risiko.
Skat og den slags.
Faktisk
håber jeg, du vil lade mig testamentere noget til dig.
Hvad? Roy!
Hvad mener du?
Hvor længe har vi kendt hinanden?
Nej! Du skal tænke på din søn.
Robert? Nej.
Han er ikke i testamentet.
Jeg bryder mig ikke om hans livsstil.
Han designer køkkener.
Min lille krukke guld gør nok ikke en stor forskel for din formue.
Folk kan ikke lide at tale om penge.
Det er tabu, men det er så vigtigt.
Ja. Ligesom sex.
Eller at gå på toilettet.
Yderst vigtigt, men ikke et samtaleemne.
Nej, det er det ikke.
Vincent mener,
at vi skal tage vare på det, vi har arbejdet for at sikre.
Præcis! Ens interesser, værdier, familie.
Må jeg spørge, hvad din formuestrategi er?
Man kan vist ikke kalde det en strategi.
Jeg har min opsparing og den, Alasdair oprettede.
Og så ejer jeg huset, som jeg har betalt kontant.
Så hvis vi tæller opsparingerne og huset med,
er din samlede formue...
Omkring 2.700.000. Sådan noget lignende.
Måske 800, sidst jeg tjekkede.
Må jeg kalde dig Betty?
Over en femårig periode
forudser jeg et afkast på mellem 15 og 20 procent.
Det er en fordobling på fem år.
Er det risikabelt?
Det er risikabelt at gå over vejen.
En anden fordel er, at vores investeringer bidrager
til væksten i udviklingslande.
Så dine penge hjælper dem i nød.
Det er da rart at vide, ikke?
En fordobling på fem år?
Lidt mere ville ikke skade.
Noget, som I begge skal tænke over,
er, hvordan I kan styre jeres omkostninger og strømline investeringerne.
Hvad betyder det?
For at begrænse administrative omkostninger og jeres skattebyrde,
kan I åbne en fælles portefølje.
Mener du kombinere mine penge med Roys?
Du havde sikkert en lignende ordning med din afdøde mand.
Ja, men vi var gift.
Det er sandt.
Men ved at kombinere formuerne
bremser vi skattemyndighederne.
Der er sandelig noget at tænke over.
Tak, Vincent.
Bliver du nogensinde ensom herinde?
Hvad?
I dette værelse. Her er så stille.
Det er pænt af dig at tænke på mig, men hvis du vil have sex,
må jeg desværre sige nej tak.
Nej da.
Det var ikke det, jeg ville foreslå.
Bare lidt kælen.
Jeg sætter pris på det, men...
jeg har hele tiden følt, at vores forhold
minder mere om venskab.
Der er vi vel ikke længere.
Det er ikke et hævet knæ, der holder mig her nu.
Vi har udviklet en intimitet,
en nærhed.
Vi er så tæt på hinanden, at jeg gør rent på dit toilet.
Og du rammer af og til ved siden af.
Det må du undskylde.
Jeg skal forsøge at sigte bedre.
Men med os to...
Nej. Jeg forstår godt, hvad du siger.
Det er bare...
Alasdair og jeg...
Jeg forstår.
Tak.
Jeg ved, jeg ikke er let...
men jeg holder meget af dig.
"Holder af"? Hvor er du engelsk.
Jeg har aldrig brudt mig om at sige "elsker".
Ikke engang til min kone.
Du har lige åbnet dig for mig.
Vi burde fejre det...
men du har allerede afvist mig.
Hvis jeg skal sige "jeg elsker dig",
kan jeg godt prøve.
Når tiden er inde.
Hvad er der?
Der var en mand.
Vent. Okay.
Nogen prøvede at bryde ind i går.
Ved du hvem?
En skiderik i en sølvfarvet Audi kører hele tiden forbi.
Det kunne have været ham...
men jeg ved ikke hvorfor.
Skal vi vente?
Nej.
Hun kommer hjem fra frisøren kl. 13.00.
Roy har fordoblet sin investering.
Det er det, vi kalder "lavthængende frugt."
Hvor tit kommer de?
En eller to gange om året.
Du godeste!
£20.000?
Det er som at vinde i lotteriet.
Når man investerer hos Vincent, er det både lotteriet og hestevæddeløbet.
Med din formue kunne det bære frugt hver uge.
Hvad ville du...
Jeg troede, du var i Spandau.
Gjorde du det?
De løslod mig før tid.
Hvorfor sagde du ikke, du var hjemme?
Du skulle have ringet.
Hvad laver hun?
Han flytter ind med sit skæve ben,
og første gang, du er alene med ham,
får han dig til at give ham alle dine penge.
Nej! Sådan er det ikke!
Nu drager du hurtige konklusioner.
Ved du hvad, Roy?
Det er ikke dit hus.
-Stephen! -Han har trængt sig ind.
Kan du ikke se det?
Du gør mig flov foran hr. Halloran og Roy, som jeg...
Undskyld...
Rør mig ikke.
Det må du undskylde.
Jeg ved, at min tilstedeværelse her
har ændret dit forhold til din bedstemor,
men jeg har en fordel.
Min alder.
Jeg er fra din bedstemors tid.
Den verden, vi voksede op i, og som vi kendte.
Og da jeg ikke er medlem af familien, er der en ekstra fordel,
nemlig det, man kunne kalde en romantisk mulighed.
Hvis Betty får noget, du på ingen måde kan give hende,
er det godt for hende.
Det er ved gud godt for mig.
Undskyld.
Hør, min ven,
hvad hvis du gav overskuddet til Stephen?
£20.000 er alt for meget.
Han ville ikke ane, hvad han skulle gøre.
Så halvdelen.
10.000 til Stephen
og 10.000 til os.
Os?
Den rejse, du nævnte.
Den, du planlagde før Alasdairs død.
Du er det venligste menneske.
Min egen Delilah.
Du kan ikke tage på ferie med det pjuskehår.
Hvor skal vi tage hen?
Alasdair og jeg planlagde at tage til Paris, Venedig og Berlin.
Berlin.
Der er så gråt.
Nej. Det er Europas mest spændende by lige nu.
Utrolig arkitektur.
Restauranterne og historien.
Hvis vi nu tog en solrejse?
Costa del Sol...
eller en græsk ø.
Hvad tænker du om det?
Hvad er der galt? Jeg ringer efter en ambulance.
Nej.
Ring efter min læge.
Hans nummer står på opslagstavlen.
Du har haft endnu et slagtilfælde.
Du godeste!
Jeg har haft dem før.
Det er meget små,
mindre slagtilfælde.
Ja.
Og jo flere, du får, jo større skade gør de.
Har du taget de piller, jeg udskrev?
Nej.
Der må være en behandling.
Ja. Hvile. Operation.
Mindske stress og aktiviteter i mit liv til...
Fru McLeish.
Jeg nægter at leve, som om jeg allerede er død.
Hvis du ikke gør det, overlever du ikke året ud.
En, to, tre.
Er der noget galt?
Da jeg så dig på gulvet...
Hele ens liv kan forandre sig på et øjeblik.
Du vinder.
Paris, Venedig...
und Berlin.
Berlin?
Godt.
Værsgo.
Nej.
Ja.
Paraplyen har set bedre dage.
Den er fra krigen.
Ja. Og den tabte vist.
Perfekt.
-Mange tak. -Tak.
Det ser flot ud.
Ja.
Nu skal du se et par sko,
som jeg bare må have.
Her er de.
Er de ikke fine?
Jeg har set på dem i evigheder.
Men de er meget dyre.
Hvad synes du?
Gå ind og forkæl dig selv.
Så mødes vi på Fortnum's om en time.
Til te.
-Det gør jeg. -Kom.
-Om en time. Fortnum's. -Ja.
Undskyld mig!
Undskyld!
Det er Charing Cross.
Dette er Bakerloo Line til Elephant and Castle.
Pas på trinnet.
Træd væk fra døren.
Det var et godt nummer, Roy!
Den anden sagde: "Tag det nu roligt. Det er kun penge."
Så slog det mig.
Hvis russerne havde mikrofon på,
hvorfor slog politiet så ikke til ved vores første møde?
Vi begik bedrageri. Helt enkelt.
Det andet møde var, så du kunne fordoble overskuddet.
Grådige gamle Roy.
Hvad skal jeg gøre?
Giv mig mine 100.000 tilbage.
Jeg har dem ikke.
Så få fat i dem!
Ellers sladrer jeg til den gamle hejre, du bor hos.
Og jeg ødelægger mere end en gammel blomsterkrukke.
Så det var dig?
Kloge Bryn.
-Hjælp! -Hjælp!
Vi skal bruge en ambulance!
Tak.
Gud velsigne dig.
Flyt jer.
Gå væk.
En mand ved Charing Cross. Vi er her.
Pas på! Flyt jer.
Træd til side.
Der var du.
Ny regnfrakke?
Det virkede nødvendigt.
Skal vi?
Jeg synes, vi skal flytte afrejsen frem.
-Hvad? -Jeg har pludselig lyst til at rejse nu.
Lad os tage afsted i morgen.
Hvorfor ikke?
Tak.
Alasdair var her i slutningen af krigen.
Han talte altid om Brandenburger Tor.
Hvad den stod for. Hvordan man kæmpede om den.
Du ville ønske, han var her til at dele det.
Ikke?
Jo.
Men så ville jeg ikke være her med dig.
Nej.
Hej. Jeg nåede det.
Hej. Ja, du gjorde.
Hvad laver du her?
Vi ville overraske dig.
Ja. Jeg ville undskylde for at være en stor idiot.
Du kender ikke Berlin, men det gør jeg.
Hvad står først på listen?
Vel Brandenburger Tor.
Ja.
Så meget magt.
Ja.
Så meget selvtillid.
Hvis bare de havde vidst.
Sandt nok.
Taler du tysk?
Undskyld?
Jeg hørte ikke rigtigt efter.
Kan du gentage det?
Når man brænder bøger,
brænder man også mennesker.
Ja.
Ikke lige hvad jeg har lyst til at høre på min ferie.
Jeg troede ikke, der ville være så mange balloner.
Som om Disney kører det.
Det er bedre end at blive skudt på.
Jeg ville gerne skyde et par stykker.
Nogen er ved at være småsur.
Tag tilbage på hotellet.
Vil du ikke følge ham?
Jeg vil på opdagelse.
Lægen sagde, du ikke måtte presse dig selv.
Han rager mig en papand.
Ved du, hvor mange der blev skudt, da de prøvede at flygte?
Nej, det ved jeg ikke.
Men du vil nok fortælle mig det.
Hallo?
Var det en god dag?
Hvad er der sket?
Jeg faldt.
Jeg snublede over en brosten.
Lad mig rense hænderne.
Nej. Jeg klarer den. Det er fint.
Nej. Sæt dig ned.
Du puster og pruster.
Dit hjerte ræser derudad.
Kom så.
Det skal ordnes.
Blev du svimmel?
Nej.
Det ene øjeblik stod jeg op, det næste faldt jeg.
Det er stedet her. Der er så meget historie.
Alt er bygget på helteskalaen, så man føler sig magtesløs og...
Sådan.
Det var det.
Roy har fået det til at gå væk.
Hej. Undskyld.
Har du adressen?
Ja. Men vi skal gøre et stop på vejen.
Reservationen er kl. 20.00.
Tro mig, det er det værd.
Hvad er det for et sted?
Kom nu med.
Ejeren lader os bruge lejligheden.
Det har ændret sig.
Siden du sidst var her, Roy.
Hvad laver du?
Jeg tjekkede hans militærpapirer.
Født i Dorset. Enebarn. Faderen var præst.
Løjtnant i Den Britiske Rheinarmé.
Såret. Berlin. På denne adresse.
Ja. Roy sagde jo, han blev såret i krigen.
Ja, men det her var tre år efter krigen.
Og det var i forbindelse med et mord.
Dengang var Berlin opdelt i zoner.
Amerikansk, fransk, russisk, britisk.
Løjtnant Roy Courtnay gjorde tjeneste i den såkaldte V-sektion,
der havde hovedkvarter her.
Jeg må korrigere dig.
V-sektionen havde ikke hovedkvarter i Berlin,
men var en efterretningsenhed med base i Hannover,
der rapporterede direkte til London.
Vores opgave
var at jage nazister.
V-sektionen havde hørt, at en mand gemte sig i Berlin.
Martin Geiger.
En stor fisk.
Han havde været administrator i Bergen-Belsen.
Så jeg blev kørt ind i den sovjetiske zone af min tyske tolk, Hans Taub.
Det var første gang, jeg var i Berlin.
Men Taub var kommet hjem.
Det må være mærkeligt at vende tilbage til dette.
Jeg hader denne by.
Folk, der bor her, fik som fortjent.
Men din familie...
Min far døde før krigen. Resten kort efter.
Jeg har ingen familie.
Taub var en fortabt sjæl.
Krigen havde gjort ham gammel før tid.
Når vi er færdige,
finder vi en god bar og snakker med et par piger.
Hvad siger du?
Det er bedre at betale for en.
Det er ikke så dyrt nu.
For at arrestere Geiger skulle vi bruge russernes tilladelse.
Vi måtte gå klædt i civil.
Ingen hundetegn. Intet, der kunne identificere os.
Geiger boede hos en ven, Franz Konig.
Her. Du har ret.
I denne lejlighed.
Planen var at tage herhen, mens Geiger var på arbejde,
sige, vi var tysk politi og vente på ham.
En rutineopgave.
Bortset fra at krigen ikke var rigtig slut i Berlin.
En enkelt fodfejl, så stod man på fjendens territorium.
Jeg talte ikke tysk, så jeg lod Taub føre ordet.
Kom ind.
Er Martin Geiger hjemme?
Han arbejder om dagen.
Hvornår kommer han hjem?
Først i aften.
Taub tog den tunge tjans.
Jeg skulle bare holde min kæft.
Sid ned.
Har De en ren straffeattest?
Ja.
De er ikke involveret i Nationalsocialismen?
Intet arbejde for partiet?
Nej.
Ingen af dem, vi har mødt, støtter dem.
Det er utroligt, de kom til magten.
Vi vil gerne vente på Geiger.
Naturligvis.
Vil I have kaffe?
Sid ned.
Englænder.
Geiger.
Kom herind.
Læg pistolen.
Gå nu.
Pistolen!
Okay.
Hans Taub blev dræbt.
Geiger... slap væk.
Nej, faktisk ikke.
Martin Geiger blev fanget to uger senere af en sovjetisk patrulje.
Hans tilståelse om, hvad der skete, var meget præcis.
Hvem der var død.
Og hvem der ikke var.
Det hele gik så hurtigt.
Da jeg åbnede øjnene, så jeg ham ligge der.
Hans ansigt var skudt væk.
Jeg ved ikke, hvor lang tid det tog mig at lægge to og to sammen.
Intet kunne bringe Courtnay tilbage.
Hans familie ville aldrig se ham igen.
Men Taub, hans...
Min familie...
de var alle døde.
Ingen ventede.
Ingen ville sørge.
Det ville ikke være svært at blive englænder.
Jeg havde undervist i sproget, siden jeg var 14 år gammel.
I hovedkvarteret havde folk bemærket ligheden
mellem løjtnant Courtnay og mig.
Her var chancen for at slippe ud.
Og forlade det land, der havde givet mig et ulykkeligt liv.
Jeg kunne begynde forfra.
For en gangs skyld være en af vinderne.
Jeg rejste ind i den britiske zone, talte mig med ombord på et transportfly
og landede i England næste morgen.
Jeg skrev et brev til præsten og fru J. L. Courtnay
på deres søns Remington
og fortalte dem, at mine oplevelser i Tyskland havde ændret mig for altid.
At jeg så en ny fremtid for mig selv,
at min beslutning var endelig...
og det var bedst at afskære forbindelsen helt.
Alt sammen i en venlig og rational tone.
Med kærlighed.
JERES SØN
Da det var gjort,
skiftede jeg navn til Roy Manning...
og ventede på, de skulle dø.
Ja. Og da de døde, dukkede Roy Courtnay op igen.
Må jeg spørge,
hvad du håber på at opnå med alt dette?
Retfærdighed.
En mand ved navn Hans Taub, formodet død, har vandret rundt på jorden i 60 år
og ikke betalt prisen for en eneste af sine forbrydelser!
Hans Taub var ikke krigsforbryder.
Han blev indkaldt. Han tjente i infanteriet på begge fronter!
Så du tror du har fanget en nazist.
Har du kigget i Dienststelle?
Personelfilerne, militærretssagerne?
Ja.
Så du noget, der implicerede Hans Taub?
Nej.
De russiske filer?
Var der noget der?
Ikke hvad jeg kunne finde. Nej.
Så ingenting.
De sidste 50 år
har jeg levet så ærligt og anstændigt som nogen englænder.
Ærligt? Måske er du ikke krigsforbryder, men der er mange andre forbrydelser...
Stephen, så er det nok!
Du tror, du skal redde din bedstemor
fra alle mulige uvirkelige farer.
Du kender ham ikke!
Jeg træffer mine egne valg.
Jeg behøver ikke din tilladelse.
Hvis du ikke kan respektere det, er det nok bedst,
at vi ikke ser hinanden i nogen tid.
Det er åbenbart mig, der trænger mig på.
Ved du, hvem du er?
Du er den eneste person i verden,
der får mig til at føle, at jeg ikke er alene.
Til helvede med Venedig og Paris.
Lad os tage hjem.
Det er dejligt at være hjemme.
Ja.
Ring til Vincent.
Hvad?
Lad os oprette den fælles konto.
-Er du sikker? -Ja.
Så vi gør det sædvanlige?
Jeg overfører min penge, hun overfører sine...
så suger jeg alle pengene ud.
Tager du det hele?
Det er næsten £3.000.000.
Efter alt det hårde arbejde,
hvor en succes er 100.000 delt for mange gange,
kan du bande på, jeg tager det hele.
Det er det, vi kalder en lavthængende frugt.
Men du kan vel godt efterlade hende en smule?
Når det begynder at gå ned ad bakke,
vil jeg sgu ikke være afhængig af det offentlige sundhedssystem.
Jeg vil have nok penge til at sidde på en strand og drikke champagne.
Tror du, det er derfor, du gør det? For pengene?
Det er spillet. Adrenalinsuset.
Og hvad så?
Du får stadig et sus, hvis du efterlader lidt, som hun kan leve af.
Er jeg en velgørenhedsorganisation?
Nej.
Men hun er ret syg, ikke?
Tror du ikke, jeg ved det?
Hvem har passet hende, tror du?
Jeg sørger for, hun får de rigtige piller på det rigtige tidspunkt.
Jeg sørger for, at hun kommer i seng i ordentlig tid.
Ingen sukker, ingen koffein. Ingen snak om politik,
ellers går hendes blodtryk amok!
Du behøver ikke fortælle mig, hun er syg, for...
Du vil ikke gøre det her.
Vil jeg ikke?
Du skal ikke fortælle mig, hvad jeg vil.
Jeg gør, som jeg plejer.
Hvis du er ved at få kolde fødder...
Nej.
Jeg er med.
Godt.
Jeg pakker ned her, og så er det videre til en ny lejlighed.
Og en ny Roy.
Er du i tvivl?
Nej.
Slet ikke.
Sagen om den fælles opsparing.
Er I enige om at kombinere jeres individuelle formuer?
Ja.
Skriv under her. Her og her.
Begge kopier.
Skal vi sætte overførslen i gang?
Ja.
Banken er Hayes & Paulsen i Caribien,
og med disse kodebrikker kan I logge ind på jeres konto når som helst
og se, hvor godt det går med jeres investering.
Betty, vil du overføre dine midler til den fælles konto?
Jeg ved ikke, om det er klogt at overføre det hele.
Bringe den helt i nul?
Er det ikke en god idé at lade lidt stå?
Ville det ikke være fornuftigt?
Jo. Måske.
Men jo mindre, man sætter ind,
jo mindre bliver afkastet.
Ja, netop.
Det er bare...
Jeg har haft...
Betty har haft helbredsproblemer for nyligt.
Det er ikke kritisk,
men det gør, at man tænker to gange, før man løber en risiko,
selv med sådan en sikker investering.
Derfor har jeg også tøvet lidt.
1-7-1...
7-7-6.
Jeg har tastet det hele ind.
Alt.
Det må man sige.
Du har også sat dit lys under en skæppe.
Nej. Jeg sagde jo, jeg var sparsommelig.
Og lidt til.
Så har jeg også overført det hele.
OVERFØRSEL GENNEMFØRT
Roy, vil du overføre dine midler nu?
Ja.
Af sikkerhedshensyn, og så det kun er jer to, der har adgang
til den fælles konto, skal I oprette en adgangskode.
Seks bogstaver.
Nogle...
Hvad med dem?
Blomster?
Det er otte bogstaver, ikke? Jo.
Nej. Den slags blomster.
Liljer!
Hvor fint.
Hvis det er valget, skal I skrive "liljer" på jeres brik.
I. L. L.
ADGANGSKODE LILJER
-Færdig! Tillykke! -Ja.
RINGER ROY
Lad os fejre med champagne.
Gerne, men jeg skal køre.
Skal du ikke tage den?
Hvad? Nej.
Vincent, tak.
Tak.
Vi ses næste gang.
Hvad skåler vi for?
Det, vi altid skal skåle for,
fremtiden.
For fremtiden.
Hvordan skal vi bruge overskuddet?
Jeg vil gerne på cruise,
eller vi kan købe en timeshare lejlighed på Mallorca.
Ja.
Vi behøver ikke beslutte det nu.
Nej, der er masser af tid.
Det vigtigste er, at det er godt gemt et sted
og i sikkerhed.
Ligesom os.
Skal du ikke tjekke din mobil?
Opringningen. Var der en besked?
Var der? Det ved jeg ikke.
Det er min søn.
Ja. Han er i London.
Et eller andet madlavningsshow.
Han flyver til Canada i morgen
og spørger, om jeg vil se ham i aften.
-Det skal du gøre! -Nej.
Vi har ikke et nært forhold.
Han er din søn. Jeg kører dig.
Jeg vil gerne møde Robert.
Nej.
Jeg tager toget.
Det er meget usandsynligt,
men hvis vi spiser middag, og det bliver sent,
overnatter jeg nok derinde.
-Det er en god idé. -Ja.
Tag noget vand med til turen.
Du vil ikke være dehydreret.
Tak.
-Skabet til venstre. -Ja.
Øverste hylde inde bagved.
Det her?
Ja.
Jeg vil ikke af sted.
Hvorfor skulle jeg det, når jeg kan blive her hos dig?
Jeg elsker dig, at du ved det.
Hold dig til planen.
Tag til London. Se din søn.
Der ankommer tog på spor 4.
-Efter dig. -Tak.
Det er Vincent Halloran.
Sig dit navn og nummer efter tonen.
Kom over til lejligheden, for fanden.
Jeg har ikke den skide kodebrik!
Den skiderik havde én opgave. Bliv ved telefonen!
Kraftidioten kan ikke engang gøre det.
Hayes & Paulsen.
Det er Shayla. Hvad kan jeg gøre for Dem?
Ja.
Mit navn er Roy Courtnay.
Jeg prøver at overføre nogle midler fra min konto.
Og jeg har glemt kodebrikken derhjemme.
Vi kan sende en ny kodebrik til Dem.
Jeg skal blot stille Dem et par sikkerhedsspørgsmål.
Hvor lang tid tager det at sende en ny brik?
Et par dage.
Kan jeg ikke foretage overførslen over telefonen?
Jeg beklager.
Men De må desværre hjem og hente brikken.
Ja, du har ret. Det må jeg.
Hvad laver du her?
Roberts fly var forsinket.
Åh nej. Hvordan fandt du ud af det?
Han ringede.
Betty. Hvor er alting henne?
Hvad laver du?
Jeg tjekkede vores fælles konto.
Jeg har tastet koden ind, så jeg er, som du siger, "inde."
Hver gang, du lyver, trykker jeg på denne knap,
og £50,000 forlader vores konto og går over på en anden konto.
Ny kode, ny bank.
Jeg ved ikke, hvad du taler om.
Du har lige mistet £50,000.
Jeg har ingen anelse.
50 mere.
Det er mig.
Jeg mener Hans.
Fortæl mig igen,
hvordan fortalte Robert dig, at hans fly blev forsinket?
Han ringede.
Jeg mener, han lagde en besked.
For himlens skyld. Jeg ved det ikke.
Jeg ved det ikke.
Så nu regner du ud, hvor meget du kan miste, før det bliver alvor.
Lad mig spare dig nogle penge.
Du kom tilbage efter den her.
Jeg opdagede, jeg ikke havde den med.
Du troede, du havde taget den med til London.
Ja.
Og den var så vigtig, at du kom hele vejen tilbage.
Hvorfor overnatte i byen, når man kan komme hjem.
Ligner det her et hjem?
Begynder du så småt at forstå?
Hvad fanden foregår der?
Du er ved at falde af på den, hvad?
Robert har ikke ringet eller lagt besked,
for der er ingen Robert.
Du har ingen søn.
Kom nu,
du må da kunne forstå.
Det har været lige for næsen af dig hele tiden.
Blomster?
Liljer.
Lili?
Hans.
Dengang var fredag min yndlingsdag.
Om fredagen kom Hans Taub for at undervise mig i engelsk.
Jeg ville selv tage imod dig,
men du kom for tidligt, og jeg var ikke klar. Så mor bad dig vente.
Lili er ovenpå.
Hun kommer ned om lidt.
Sid ned.
Deres datter er en glimrende elev, Frau Schröder.
Hun siger, De kun taler engelsk.
Det er derfor, man lærer det.
Mine fabrikker har været i fuld gang...
siden krigen begyndte.
Måske skal de sænke tempoet.
Det er en interessant tanke.
Jeg har tit tænkt på, hvad der var sket, hvis jeg havde været klar lidt før.
Hvis du ikke havde set mine søstre den dag.
Mor kan lægge den ind og sy kant på slæbet.
Hvor skal jeg have den på henne?
Der er ingen fester at tage til.
Se, om du kan danse i den med Hansi.
Hun har brug for en højere dreng end ham!
Der er ikke nogen tilbage.
Lad være, Hans, du krøller kjolen.
Hans, nej!
Vi er færdige med at danse.
Lili venter vist.
Jeg er klar til min engelsktime.
Den er fin, ikke?
Det er den hårlok, du gav mig.
Jeg tilbad dig nærmest.
Men du lagde aldrig mærke til det.
Kan du lide mig, Hans?
Dit ansigtsudtryk. Du havde aldrig overvejet det.
Jeg holder af dig.
Betyder "holde af" at "elske"?
Rejs dig op.
Her.
"Stå helt stille," sagde du.
Luk øjnene.
"Og luk øjnene."
Og så voldtog du mig.
Som trøst for din ydmygelse.
Som hævn.
Jeg var lille.
Jeg var nemmere at styre end mine søstre.
Jeg var mindre fremmed. En mindre udfordring.
Det var hurtigt overstået.
Da du var færdig, kan jeg huske, jeg tænkte:
"Jeg må have en ren kjole på."
Hans, kom med mig.
Vi skal tale om, hvad der skete i musikværelset.
Der skete ingenting.
Du prøvede at kysse mig.
Nej, jeg gjorde ej.
Han lyver.
Prøvede du at kysse Hannalore?
Hun ville have det.
Du ville have det. Jeg afviste dig!
Jeg sværger.
Hvad er der galt?
Du skal ikke undervise Lili mere.
Hendes engelsk er godt nok.
To dage senere blev min far arresteret.
Nogen havde angivet ham for at være forræder.
Han blev fundet skyldig og hængt.
Pengene, fabrikken, alt blev konfiskeret.
Det var for meget for min mor, så hun begik selvmord.
Så var det bare os fire.
Vi tog lejere ind. Først betalte de, men så kunne de ikke.
I slutningen af krigen
stod mine søstre i køkkenet og prøvede at få tre æg til at mætte tolv mennesker.
Da en bombe ramte dem.
De blev alle dræbt.
De havde ladet mig sove, så jeg var uskadt.
To uger senere begik Hitler selvmord.
Så kom russerne.
Det er meget mærkeligt at gøre ting,
man aldrig havde forestillet sig...
blot for at overleve en dag til,
så man kan gøre dem igen, og mere til.
Og værre.
Hemmeligheder mellem dig, Gud, Djævlen og de døde.
Løgne.
Blive en god løgner.
Jeg ville aldrig gøre dig ondt.
Da du angav min far, hvad troede du så, ville ske?
Jeg burde nok have vidst,
at din familie ville få problemer.
Hvordan kunne jeg regne det ud? Jeg var et barn.
Du var 15!
Du vidste nøjagtig, hvad du gjorde, ikke?
Jeg ville vel...
Det ved jeg ikke.
Det gør du ikke en gang til.
Dine søstre ydmygede mig.
Din far gjorde mig uret.
Jeg ville give dig en lærestreg.
Der kom det frem.
Hvorfor gjorde du dig så meget besvær?
Da du havde fundet mig, kunne du bare have sagt det.
Jeg ville nok ikke opnå meget ved at sige:
"Hej, jeg hedder Lili Schröder. Det var mig, du voldtog i 1943."
Tale med dig? Nej. Først skulle jeg studere dig.
Heldigvis er Stephen vældig dygtig til research.
Det var ikke svært for ham at spore din kriminelle karriere.
Du dukkede endda op i et par aviser,
hvilket hjalp mig med at blive præcis den type naive ældre dame,
du gør til dine ofre.
Du har haft din morskab.
Og hvad så?
Du kan ikke forbinde mig med Taub.
Kan du huske, da jeg gik på opdagelse den sidste dag i Berlin?
Da du faldt.
Jeg tog tilbage til min families hus.
Du ville ikke genkende det.
Det er en velgørenhedsorganisation for børn.
Goddag, jeg hedder Betty McLeish.
Jeg troede ikke, jeg ville finde det, jeg søgte.
Min sølvamulet med dit hår i.
Ser du, jeg havde allerede en prøve.
Jeg kunne være rejst i aften, men jeg kom tilbage.
Du kom tilbage efter denne.
Men jeg flyttede alle mine penge, så snart dit tog kørte fra stationen.
Vincent hjalp mig med det tekniske.
-Vincent? -Ja!
Stephen talte med ham, før vi tog til Berlin.
Jeg tror, han fortalte ham,
at anklager for forfalskning, bedrageri og afpresning
nok ikke var det eftermæle, han ville give sine børn.
Prøvede han at advare dig? Det var vi bange for, han ville.
Forresten er Stephen ikke mit barnebarn.
Jeg har flere børnebørn, end jeg kan tælle,
men Stephen er ikke et af dem.
Du mødte faktisk et af dem. Michael.
Ham i den sølvfarvede Audi.
Han beskytter sin bedstemor.
Stephen er hans partner.
De hjalp begge med at sætte scenen for vores lille skuespil.
Hver en kedelig detalje nøje udvalgt for at få dig til at slappe af.
Sådan.
Kedelige Betty i hendes kedelige hus. Hun er et let mål.
Dine slagtilfælde? Lægen.
Det var vel også en løgn.
Naturligvis. Han er en af mine venner.
Du skulle blødes op, så du ville sætte alle dine penge ind på kontoen.
Hvorfor...
efter alle disse årtier?
Hvorfor gøre alt dette?
Fordi i 60 år har jeg været låst inde på det værelse sammen med dig.
Jeg kunne kun befri mig selv ved at se dig i øjnene.
Skal jeg bede om tilgivelse?
Det gør jeg gerne.
Jeg beder dig.
Jeg tilgav dig for længe siden.
Jeg er ovre dig nu.
I aften, da jeg så, jeg ikke havde den pokkers kodebrik,
blev jeg lettet.
Jeg mente det, jeg sagde på stationen.
Det er derfor, jeg kom tilbage.
Jeg efterlader denne til dig.
Du får nok brug for den.
Hvor skal du hen?
Hjem.
BALANCE
Der er folk udenfor, der venter på, jeg ringer.
Med den her?
Hjælp!
Kom her.
-Hjælp! -Hold kæft.
Hold så kæft.
Hjælp!
-Jeg sagde hold kæft! -Hjælp!
Åh gud!
Godt klaret, Betty.
Giver du mig mine penge, Roy?
Jeg har dem ikke.
Du vil se, at han har præcis, hvad han skylder dig.
Hvis han siger noget andet,
lyver han.
Giver du mig dem så?
Nein.
Et menneske lever et langt liv næsten uden en skramme,
blot for at blive tæsket af bøller og få et slagtilfælde.
Man kan godt tvivle på verden.
Generationen, der vandt krigen.
Han kan ikke tale eller bevæge sig, men han kan godt høre dig.
Goddag Roy.
Du kan sagtens høre, ikke?
Er du familie?
Nej.
Men han må klare sig med mig.
Her.
Lad som om det er champagne.
Det er godt at se dig i hjemlige omgivelser.
Du foretrækker te i haven frem for en ølbar.
Det er fordi, du er englænder.
Hvis jeg begik fejl i Berlin,
er det fordi... jeg holder så meget af dig.
"Holder af."
Her. Tag den.
Ja.
Af sted med os.
Sådan har hun altid været.
Jeg vil gerne have en.
Nu tvinger hun mig til at gå udenfor.
Se, hvad jeg har.
Ja tak. Herligt.
Du må godt få ham tilbage nu.
Jeg håbede, du ville beholde ham.
Hold mund.
Giv din mor et først.
Okay, fint.
Værsgo, mor, det er til dig. Mere champagne?
Far, har du det godt?
Et glas?
Pas på!
Den er dybere, end den ser ud.
Det går nok, bedste.
Tekster af: Ulla Dubgaard