I dette lille forstadshus på denne stille forstadsvej-
-skete der et blodbad, som var Manson værdigt.
Hun havde fået 41 øksehug i alt.
Min bror tog telefonen, og fyren sagde: "Jeg dræbte hende."
Stod vi med en psykopat?
Hun havde en affære med en gift mand, og nogen døde.
Hændelsen den 13. juni 1980, og retssagen fik stor interesse.
-Skyldig eller ikke? -Ikke skyldig.
Mine damer og herrer, vi har lidt af en historie her.
Historien vakte interesse, for ofrene var gudfrygtige folk-
-som blev inddraget i et hæsligt, meningsløst-
-og brutalt mord på fredag den 13. af alle dage.
Alle kender hinanden i forstaden, og folk bliver chokerede-
-da de finder ud af, at en af dem måske har gjort det.
Det var skønt at vokse op i Norwich i Kansas. Der var 500 indbyggere.
Der var en bank, en butik, en lille café og alle kendte alle.
Jeg hedder Ron Pomeroy, og er Betty Gores bror.
Vores familie har fem medlemmer. Min mor, Bertha, far Bob-
-lillebror Richard, jeg var mellemste. Betty var ældst.
Vi boede i byens vestlige del på mine bedsteforældres gård.
Jeg hedder Richard Pomeroy. Jeg er Bettys yngste bror.
Vi arbejdede alle på gården-
-og Betty var syv år ældre end mig, og hun tog sig altid af huset.
Hun lavede mad om aftenen og hjalp til med at opfostre mig.
Vi havde intet vand og måtte på das.
Det stod lige der, hvor den snedrive er-
-så der var et stykke at gå hen til dasset om vinteren.
Dernæst købte far benzintanken, og vi rykkede op i verden.
Vi fik rindende vand og badekar. Det var ret imponerende.
At bo i en lille by på landet havde sine sociale fordele.
Betty var engageret i skolen. I alt fra koret til elevrådet.
Hun lavede alt, der gjorde, at hun var sammen med andre.
Jeg hedder Pat Pomeroy. Bettys svigerinde.
Det første man så var Bettys smil.
Det var varmt, og hun udstrålede varme.
Hun var let at lære at kende og meget betænksom.
Efter sin high school-eksamen-
-gik Betty på Southwestern College for at blive lærer.
Hun fik mere end en uddannelse. Hun fandt også kærligheden.
Betty var ret god til matematik, men fik brug for ekstraundervisning.
Der mødte hun Allan og bad ham om at undervise hende.
De faldt for hinanden.
Betty så nok, at han var klog og målbevidst.
Man kunne se, at Allan ville større ting end vores lille by.
I 1970, et år efter Allans eksamen fra Southwestern-
-gifter parret sig. Tre år senere får de et barn.
Hun strålede under graviditeten.
Da Alisa blev født, lyste Betty af både stolthed og lykke.
Min mor var lykkelig over sit første barnebarn.
Familien voksede, og Allan får job i Dallas.
Jeg hedder Jim Atkinson og jeg skrev "Evidence of Love".
Dallas boomede sidst i 70'erne, i særdeleshed tech-industrien.
Området omkring Dallas blev kaldt Silicone Prairie.
En af byerne hedder Wylie.
Der flyttede Betty og Allan Gore hen i 1977.
Da vi kørte hen til deres hus...
Det var små rækker af huse med velplejede haver.
De valgte at bo der på grund af trygheden og forstadsfornemmelsen.
I Wylie blev Betty endelig færdiguddannet som lærer.
Betty var børnehaveklasselærer, og hun elskede at fortælle os-
-om de kort, som børnene skrev på valentinsdag.
Hun elskede, hvad de skrev.
Hun vidste, at en del af dem ikke havde det så godt derhjemme-
-og anstrengte sig for at sørge for-
-at de følte sig accepterede og trivedes i skolen.
Betty brændte for jobbet og børnene.
Hun var desuden et aktivt medlem af metodistkirkens menighed.
Betty hjalp med kirkens ungdomsprogram.
Hun kunne lide kirkens sociale aspekt.
Gore-parret mødte Pat og Candy Montgomery i kirken.
De havde noget tilfælles. De havde en datter-
-der var jævnaldrende med Alisa Gore på 6 år.
I 1979 blev Betty gravid igen.
Det blev Bethany, deres anden datter.
Bethany var bedårende og som alle jo ved...
Når familien får et spædbarn, så er det festens midtpunkt.
I 1980 havde Gore-parret fået en stærk base i Wylie.
De lod til at leve et lykkeligt liv.
Men i juni det år, fredag den 13., så stopper det.
Fredag aften den. 13 juni 1980
Den aften ringer Allan til vennen Candy.
Han er på forretningsrejse, og Betty svarer ikke.
Candy siger, at hun var kørt hen til Bettys hus den morgen for-
-at hente en badedragt til Bettys datter Alisa.
Alisa har sovet hos hende-
-men hun har ikke talt med Betty siden da.
Allan er overrasket, men lægger på og spiser med kolleger.
Efter middagen ringer Allan til Betty igen, men intet svar.
Han venter et kvarter, ringer igen, men får intet svar.
Kl. 22 ringer Allan til naboen Richard Parker, forklarer-
-og beder ham se til huset, og om alt er i orden.
Richard går derhen og ser, at garagedøren står åben.
Han kan se, at lyset er tændt, men han banker ikke på døren.
Allan forstod ingenting. Hvis lyset var tændt...
-...bør Betty tage telefonen. -Allan sagde: "Bank på."
"Spark døren ind." Du har min tilladelse.
Allan begynder at gå i panik og ringer til naboen Lester Gayler-
-som er frivillig brandmand, så han kan gå med Richard.
"Se til min kone. Jeg har ringet til hende, men hun svarer ikke."
Lester, Richard og naboen Jerry mødes alle sammen foran huset.
Lester prøver hoveddøren.
Den var åben.
Naboerne gik ind i den lille gang.
Parker og Jerry gik ind i værelset, dersom de kunne barnegråd.
Det viste sig at være Bethany, som var rød, hæs og tilsølet.
Hun lod ikke til at være set til i flere timer.
Nu rejste hårene sig. Der var noget, som ikke stemte.
Richard tager babyen med hen til sin kone.
De to andre fortsatte med at gennemsøge huset.
Jeg gik ind i køkkenet og bryggerset.
Der var kun endnu en lukket dør, så Lester lukkede den op på klem.
Han ser det rene blodbad.
2 00:10:17.320 -- 00:10:21.440 align:middle line:90% position:50% Jeg har set mange dø på mange forskellige måder-
-men det var det værste.
Telefonen ringer. Lester svarer, og det er Allan i modsatte ende.
Allan spørger: "Hvad sker der?"
Lester siger, at babyen har det fint. Allan siger: "Hvad med Betty?"
Lester måtte sige: "Hun er død."
"Hun er skudt."
Da Allan hører om konen, bliver han chokeret.
Lester ringer så til politiet.
Jeg hedder Steven Deffibaugh, og jeg var drabsefterforsker.
Den 13. juni 1980 hørte jeg om dette mord.
Jeg kørte derhen efter midnat.
Da jeg kom derhen, vrimlede det med mennesker.
Pressen var der, og jeg sagde: "Pokkers."
Det var mere, end jeg ventede.
Da jeg gik ind, havde de spærret af-
-med små kort. "Adgang forbudt."
Jeg gik under og åbnede op.
Jeg så blod i gangen.
Deffibaugh begynder at samle beviser og startede inde i bryggerset.
Jeg åbnede til bryggerset, og der så jeg liget.
Det var en hvid kvinde, som lå på ryggen med hovedet mod fryseren.
Blodet var begyndt at størkne.
Blodpølen var 1,5 cm dyb.
Halvdelen af offerets ansigt var forsvundet.
Hun havde sår over hele kroppen. Det her var ikke fra skud.
Politiet finder så noget gyseligt.
Der lå en økse ved den anden væg.
Skaft og hoved var blodigt, og hvis man så på liget...
Selv en ufaglært kunne se øksehuggene på kroppen.
Jeg har aldrig efterforsket så forfærdeligt et mord før.
Obduktionen fastslår dødsårsagen-
-men blodet rundt om Bettys lig fortæller en historie.
Liget lå ikke i sin oprindelige position-
-for der var et blodigt fodaftryk under det ene lår.
Nogen havde været derinde.
Fodaftrykkets størrelse overrasker politiet.
Det var en lille fod. På det tidspunkt gættede vi på-
-at det var en kvinde eller et ungt menneske.
Men det gav ikke mening, for der var så mange slag-
-og de var dybe. Det havde krævet meget styrke at gøre dette her.
Deffibaugh fortsætter med at lede efter spor i bryggerset.
Jeg begyndte at undersøge fryseren nøje-
-og der så jeg et blodigt fingeraftryk.
Blodige fingeraftryk er gode beviser, for det må være gerningsmanden.
Da Deffibaugh er færdig, så går han ud på badeværelset.
Jeg kunne se blod på bademåtten.
I badekarret er der blod og masser af hår.
Nogen har vasket sig for at komme af med beviser.
Dernæst går Deffibaugh videre til resten af huset.
Jeg gik ind i soveværelset og så en filmrulle-
-hvor der sad en 20-dollarseddel.
Det var nok ikke et røveri eller indbrud.
Hvorfor efterlade 20 dollar?
Hvis det ikke var, hvem angriber så en lærer med en baby i huset?
I dette lille forstadshus på denne lille forstadsgade-
-var der et blodbad, som var Manson værdigt.
Ikke en betjent kunne forlige sig med det-
-eller kunne forestille sig en gerningsmand.
I rummet ved køkkenet ser Deffibaugh en tilsyneladende almen genstand.
Til højre stod spisebordet. Der så jeg avisen Dallas Morning.
Jeg tog et billede, for der var blodstænk på.
Det var fredag den 13. juni.
Endnu en detalje på siden fanger hans interesse.
Den var åben på filmpremieresiden-
-og en af filmene, der havde haft premiere var "Ondskabens hotel".
Baseret på en Stephen King-roman, som handler om en øksemorder.
Man vidste ikke, om det var et tilfælde-
-eller om morderen var inspireret af filmen.
Nogle gange ser man copycat -mordere fra film.
Politiet kontakter Bettys familie og deler visse detaljer om drabet.
Politiet fortalte os, at hun var dræbt med en økse.
Det var svært at begribe. Vi krammede og græd.
De sagde, at Bethany havde ligget i sin tremmeseng.
Jeg så konstant, hvordan hun skreg efter sin mor, og ingen kom.
Vi måtte lægge det til side og tænke på pigerne og deres tryghed.
Morgenen efter mordet kører familien de fem timer mod syd til Wylie.
Da vi kom hen til Betty og Allans hus-
-så vi utroligt mange politibiler.
Familien mødes af Allan-
-som er kommet hjem og har hentet sine døtre.
Bettys familie er overraskede over Allans opførsel.
Han lader ikke til at sørge på passende vis.
Han var bekymret for pigerne-
-men man så ikke følelserne. Han virkede meget samlet.
Det fik os til at spekulere på, hvordan man reagerer i hans sted.
Jeg ved det ikke.
Allans adfærd gør dem forvirrede, men prioriteten er Bettys døtre.
Det var svært at være i huset, men vi ville bevare en normal rutine.
Alle boede i huset. Allen, de to piger og os andre.
Det var lidt hårdt at gå ind, for der var stadig blod-
-flere steder på gulvet og fryseren.
De havde skåret et stykke af linoleumsgulvet op-
-og nogle andre pletter kunne ikke renses, selvom vi prøvede.
I forhold til badet...
Det var svært, at man stod det sted-
-hvor nogen havde vasket Bettys blod af sig.
Man tænkte på, at Betty var blevet dræbt i huset.
Vi kunne ikke gøre noget og måtte bare komme videre.
Man måtte lægge det bag sig og blev ved med at tænke på pigerne.
Det vrimlede med presse.
De tog billeder, og der fløj helikoptere rundt.
Nyhedshelikoptere og sådan.
Familien prøver også at bistå politiet.
De afhøres og afgiver fingeraftryk.
Vi tog fingeraftryk på alle, som havde været i huset.
Hele byen og familien grubler over, hvem der dog kunne gøre sådan.
Jeg kendte hende. Hun havde ingen fjender.
Alle elskede hende. Det er bare tragisk-
-at et sygt menneske gør sådan noget.
Wylie er en lille by, og alle kender alle.
Vi er bange for, at det er en, vi kender. En, vi troede var sød.
Alle spekulerede på, om det var en psykopat.
Lidt efter mordet får familien et hårrejsende opkald.
Min bror tog telefonen.
Fyren sagde: "Jeg dræbte hende."
2 00:20:03.400 -- 00:20:07.000 align:middle line:73% position:50% Køkkenet var proppet, da telefonen ringede.
Det var en, der sagde, at han havde dræbt Betty-
-og at de også ville gøre skade på den lille pige.
Richard kunne ikke klare det og lagde på.
Richard fortæller broren og betjentene i huset det.
Texas Rangers bad mig om at tage næste opkald, hvis han ringede igen.
Familien venter ved telefonen i håb om, at det kan fange ham.
Senere samme eftermiddag, så ringer telefonen igen.
Jeg svarede anden gang og begyndte at stille spørgsmål.
Jeg måtte tale med ham. Hvordan gjorde han? En pistol?
De havde bedt mig om at holde ham på linjen.
Da Ron talte med manden-
-fik politiet ti minutter til at spore opkaldet.
Vi sporede et af opkaldene til et psykiatrisk hospital.
De kører næsten 80 km hen til hospitalet, men skuffes.
Manden, der ringede, har aldrig forladt hospitalet eller har bil.
Han havde ikke kunnet køre hen til Gore-parrets hjem.
Han havde fundet nummeret i telefonbogen.
Hvorfor prøver nogen at høste æren for det her?
Visse kan lide at chikanere.
Hospitalet blokerede telefonen, så det ikke skete igen.
Da opkaldet var et vildspor-
-fokuserer efterforskerne på den, som sidst har set Betty i live.
Hendes kirkeveninde Candy Montgomery.
Ifølge Allan Gore havde Candy kørt hen til Betty for-
-at hente en badedragt til Alisa.
Candy afhørtes-
-og hun afgav en detaljeret beskrivelse af sin dag.
Det var en varm dag, så hun forlod bibelskolen for-
-at hente en badedragt hos Betty, så Alisa kunne bade senere.
Candy sagde, at de talte lidt, og at Betty lod til at have det fint.
Dernæst vendte Candy tilbage til kirken.
Candy har ikke meget nyt at tilføje-
-så politiet tager hendes fingeraftryk og lader hende gå.
Familien begraver Betty i hjembyen i Kansas.
Her tog vi afsked med Betty.
Hele byen kom til begravelsen.
I en lille by kender alle hinanden.
Folk kendte hende og havde historier om hende.
Betty havde ønsket det sådan. Hun var meget elsket.
I Wylie offentliggøres ligsynsrapporten-
-som viste den ekstreme vold.
Forestil jer det værste, I kan se midt om natten-
-og gang det med seks, så begynder I at nærme jer.
Betty havde fået 41 øksehug, og der var 28 i hovedet.
På grund af bestialiteten var retslægen overbevist om-
-at gerningsmanden kendte hende-
-og at motivet var jalousi.
Det her var et lidenskabsdrab.
Det peger på en person, nemlig Bettys mand Allan.
Politiet tager endelig Allan ind til afhøring.
Allan fortæller, hvor han var, da Betty blev dræbt.
Jeg hedder Robert Udashen. Jeg er forsvarsadvokat.
Allan skulle til Minnesota på en forretningsrejse.
Betty kunne ikke vænne sig til rejserne.
Manden er væk, og man arbejder selv og skal passe to børn. Det var svært.
Allan siger, Betty havde en fødselsdepression-
-siden deres datter blev født knap et år før.
Hun tog medicin for det.
Depressionen havde presset deres forhold.
Desuden var hun bange for, at hun var gravid igen.
Allan havde lovet at ringe og høre, hvordan det gik.
De spiste morgenmad den morgen, og så kørte han.
Han og en kollega kørte til lufthavnen-
-og fløj til Minneapolis.
De fik bekræftet, at han fløj til Minneapolis.
Han havde hotelbookning og flybillet. Han kunne bevise det.
Men han havde kunnet dræbt Betty, gøre rent-
-og dernæst tage af sted. Han skulle ikke tænke på Alisa.
Hun var hos Montgomerys.
Men hvorfor skulle han efterlade babyen der så længe?
Allan opførte sig sært. Han viste slet ingen følelser.
Deres erfaring sagde dem, at manden var involveret.
Vi stillede specifikke spørgsmål for-
-at se, om han kendte til nogen, der var vrede på Betty-
-eller om, der var affærer.
Han sagde nej. De spurgte så, om han indvilgede i en løgnedetektortest.
Han svarede ja.
Politiet tager Allans fingeraftryk og beder ham komme dagen efter.
Han tager hjem. Næste morgen ringer han til politimesteren-
-og siger: "Jeg må sige en ting til."
Han siger: "Jeg sagde jo, at jeg ikke havde en affære."
"Det har jeg."
-Men Allan er ikke færdig. -Han siger: "Med Candy Montgomery."
Allan Gore tilstår, at han havde en affære med Candace Montgomery.
Det var chokerende at høre. De kendte hinanden igennem kirken.
Allan påstår, at affæren endte otte måneder før-
-men efterforskerne er ikke overbeviste.
Allan Gore bestod testen. Det var ikke ham, der begik mordet.
Politiet undersøgte så, hvorvidt Allan havde hyret nogen-
-til at dræbe Betty.
Lejemord er som regel et skud. Det er ikke så blodigt.
Så ud fra beviserne kunne vi strege lejemord fra listen.
Han var måske i ledtog med nogen. Det skal man altid kigge på.
De var nysgerrige på forbindelsen til Candy Montgomery.
En uge efter mordet afhøres Candy igen.
De konfronterer hende med affæren, og hun indrømmer.
Hun kedede sig med manden, og en dag kontaktede hun Allan-
-og spurgte ham ligeud, om han ville have en affære.
De forhandlede vilkårene for det.
Candy ville ikke skilles, og det ville Allan heller ikke.
De blev enige om et komplekst regelsystem.
Ifølge reglerne måtte de ikke knytte bånd.
De delte udgifterne imellem sig, og de skulle mødes i hverdage.
De mødtes på et motel ved navn Como Motel.
Hun havde lavet en frokostkurv til dem.
Efter et stykke tid besluttede de sig for at stoppe det.
Allan sagde, at affæren var ovre, men det tror jeg ikke, at den var.
Candy tilstår, at hun var hos familien Gore på morddagen-
-men insisterer på, at Betty var i live, da hun gik.
Uden beviser lader de hende gå.
Deffibaugh gør imens en foruroligende forbindelse.
Jeg sammenlignede det blodige fingeraftryk-
-med Candace Montgomerys, som vi havde taget.
Deffibaugh kan se ligheder imellem de to fingeraftryk.
Man leder efter ligheder, og her var der adskillige.
Der er 150 kendetegn i et fingeraftryk-
-men der kræves et dusin, hvis de skal matche.
Vores fingeraftryksekspert var kommissær Kron dengang.
Vi sendte straks fingeraftrykkene til ham.
Kron finder rigeligt med lighedstegn imellem dem.
Han bekræftede, at højre tommelfinger var det samme som det blodige aftryk.
Candace Montgomery blev mistænkt for mordet.
Da Candy er hovedmistænkt falder andre beviser på plads.
Candys fingeraftryk var der. Et fodaftryk passede til Candys fod.
Med de tekniske beviser, og fordi hun så Betty som den sidste-
-så tror politiet på, at man har et godt motiv.
Hun ville af med Betty, så hun kunne få Allan.
Man beder Candy om at få foretaget en løgnedetektortest. Hun nægter.
Der ansatte hun en advokat.
Jeg arbejdede for advokatfirmaet Crowder & Maddox i Dallas-
-og partneren Don Crowder-
-kendte Candy Montgomery fra kirken. Så sådan endte vi med at få sagen.
Don Crowder har aldrig ført en kriminalsag før-
-og Robert Udashen har kun tre års erfaring.
Candys kirkebekendtskab gør hende tryg.
Ved første møde fortæller hun det, som hun sagde til politiet.
Som advokat er jeg skeptisk og prøver at finde huller i det-
-men Candy var en lille person-
-som var aktiv i kirke og samfund-
-og havde aldrig brudt loven.
Det var svært for mig at tro, at hun havde øksedræbt nogen.
Den 27. juni 1980, to uger efter mordet-
-arresterer politiet 29-årige Candy Montgomery.
Candy sigtes for mord-
-og i Texas er definitionen på mord enten bevidst eller ubevidst drab.
Candy og advokaterne arrangerer at melde sig.
Du har ret til at tie...
Jeg skulle arrestere hende og oplæse hendes rettigheder.
-Forstår du det? -Ja.
Candace varetægtsfængsles i arresten i Collin County.
Da hun blev visiteret, så man, at hun havde mange blå mærker.
Den venstre mellemste tå havde en stor flænge, der lignede et sår.
Bettys familie kan ikke tro deres egne ører.
Allan fortalte, at hun var anholdt. Han sagde: "Jeg tror ikke på det."
Hun havde været en god ven og tog Alisa med til bibelskolen.
Hun vidste godt, at Bethany lå i sin seng.
Om hun så gik i panik, så efterlod hun en baby på seks måneder.
Det var koldblodigt.
Fire måneder efter mordet kommer Candy Montgomery for retten.
-Skyldig eller ikke skyldig? -Ikke skyldig.
Det var ikke før retssagens første dag-
-hvor alle hører Candys forsvarsstrategi.
Don gik hen til nævningene og sagde:
"Vi har lidt af en historie til jer."
Dernæst fortæller han dem, at Candy dræbte Betty Gore-
-med en økse, men det var selvforsvar.
-Der lød bare et gisp. -Vi tænkte: "Hvordan det?"
Hvordan hugger man nogen 40 gange, og så kalder det for selvforsvar?
2 00:34:11.880 -- 00:34:17.800 align:middle line:90% position:50% 200 personer sad i retten og ville høre de sensationelle afsløringer-
-fra retten. De skulle ikke vente længe.
Da forsvarsadvokaten først påberåbte sig selvforsvar-
-var der en gispende tavshed i lokalet.
Ingen kunne tro på, at de ville kalde det selvforsvar.
At hugge nogen ned 41 gange er helt meningsløst. Det er hæsligt.
Det blev dramatisk, fordi anklageren ikke-
-talte om loven for selvforsvar.
Det faldt ham ikke ind, at det var vores forsvar.
Vi blev chokerede. Betty løste ikke tvister med vold.
Selvforsvar? Hvem ville tro på det?
Efter et par øksehug, kan det ikke ses som selvforsvar mere.
41 gange er mere end selvforsvar.
Da nævningene er udvalgt, fremlægger anklageren i tre dage.
Blandt andet de tekniske beviser.
Vi har øksen, et blodigt fingeraftryk-
-blodet på fryseren... Hvad ellers?
Candy gik i bad, gjorde rent og gik ud igennem døren.
Hun tog tilbage til bibelskolen-
-og skulle omgås børn, og et af dem var Alisa.
Hun havde dræbt hendes mor, og hun tog hen til bibelskolen.
Sagen var lige til højrebenet.
Da det er forsvarets tur, indkaldes Candy Montgomery.
Forsvaret beder Candy om at fortælle.
Hun sagde, at Betty havde konfronteret hende med affæren.
Dernæst gik Betty ud i garagen og kom tilbage med en økse.
Betty skubber hende ind i bryggerset-
-og siger, at hun ikke må få Allan.
Candy siger: "Jeg vil ikke have ham. Det er slut."
Det forværrer bare det hele.
Herefter angriber Betty Candy.
Betty svinger øksen, og Candy prøver at få fat på den.
Betty svingede, men missede. Øksen studsede på gulvet-
-og skar Candys tå op, dersom hun bar sandaler.
Candy får øksen fra Betty, og så rammer hun hende.
Betty ryger ned, og Candy prøver på at løbe ud ad døren.
Candy siger, at hver gang hun prøver på at løbe-
-smækkede Betty døren, så hun ikke kom ud.
Det var stegende varmt udenfor, og der udspiller sig en syg scene.
Det lyder som en dårlig gyserfilm.
På et tidspunkt skreg Candy:
"Stop, Betty. Stop det!" Dernæst siger Betty...
Det udløste noget i Candy.
Candy begynder at slå hende.
Candy tænker: "Jeg kan ikke overmande hende eller nå ud."
Hun slog hende bogstavelig talt, indtil hun var for træt til at slå.
Candys vidneforklaring virkede som strategi.
Hvorfor skulle en, der påberåber selvforsvar tage et bad-
-gøre rent og tage i bibelskolen? Hvorfor ikke ringe til politiet?
Jeg har altid ment, at Candy kom ind i huset-
-trængte Betty ind i et hjørne og dernæst dræbte hende.
Ved krydsforhøret prøver man at prikke til Candys udsagn-
-men hun er rolig og vedholdende.
Bagefter indkalder forsvaret kirkemedlemmer-
-som karaktervidner og dernæst psykiateren dr. Fason.
Vores største problem var den store vold her.
Betty Gore fik så mange hug-
-at normale mennesker ikke vil se det som selvforsvar.
Vi havde brug for en psykiater, som kunne forklare os det.
Han sagde, at hun led en dissociativ reaktion.
Hun blev angrebet, adrenalinet pumper. Man er i forsvar.
Det bliver som at se sig selv i en film.
Dr. Fason beskriver, at han hypnotiserede Candy-
-og opdagede en dybtliggende følelsesmæssig udløser.
Dr. Fason fandt noget fra Candys barndom-
-som hun ikke huskede.
Da hun var fire år, knuste hun et glas. Splinterne ramte hende-
-i hovedet og hun blødte og skreg, som fireårige gør.
Moren tyssede på hende-
-og sagde: "Hvad vil folk tro, hvis de hører dig skrige?"
Dr. Fason sagde, at Candy rent psykologisk...
Da Betty Gore, under kampen om øksen-
-tyssede på Candy, udløste det et ubevidst minde hos Candy-
-og gjorde hende rasende.
Jeg købte den ikke og mente ikke, at nævningene ville.
Efter en uge skal nævningene votere.
Vi havde ventet en lang votering, men de kom efter et par timer.
Dommen lød: "Uskyldig på grund af selvforsvar."
Dommen blev læst op, og hun blev frikendt.
Candy klemte min hånd.
Hun krammede mig og faldt så sammen i stolen.
Man kunne høre folk gispe, for de ventede en fældende dom.
Man kunne høre folk råbe "morder" og den slags.
Dommeren bankede med sin hammer for ro i retten.
På grund af folks fjendtlighed-
-ville vi bare forlade retten og tage hjem.
Da dommen blev læst op, lød der et brøl i salen.
Ingen i retten troede på den dom.
Jeg ved ikke engang, om forsvarsadvokaten gjorde.
Vi kunne ikke tro det. Det var et knusende slag.
Vi fik ingen retfærdighed for Betty.
-Var dommen fair? -Sluk for den.
Anklagerne mente vist ikke, at de behøvede at gøre noget.
Det udnyttede Candy.
Candy slap fra mord. Simpelthen.
Vi var overlykkelige. Det føles som en korrekt dom.
Efter retssagen forsøger Candy Montgomery at leve anonymt.
Efter retssagen flyttede Candy og Pat til Georgia.
De blev til sidst skilt.
Hun begyndte at arbejde som skolevejleder.
At hun kunne blive skolevejleder efter det her er forbløffende.
Få måneder efter dommen, så giftede Allan sig igen-
-og der var en del konflikt-
-mellem ham og Bettys familie de næste par år.
Pigerne kom hen til os i Kansas og blev opfostret af mine forældre.
Vi er så stolte af dem. De er dygtige karrieremennesker-
-og har dejlige familier. Vi ser deres børn som vores børnebørn.
Jeg tænker på min søster næsten hver dag.
Det er svært, dersom jeg ved, at hun var et godt menneske-
-og en god søster.
Jeg fortæller stadig historien, for Candy skal ikke finde fred.
Jeg vil rette lyset mod hende, hendes handlinger og hendes fortid-
-så hun ikke narrer flere.
Candy Montgomery svarede ikke på vores anmodning om et interview.
Tekst: Camilla Mills LinQ Media Group